ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          11 квітня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/20628/23	

Головуючий суддя І інстанції – Горбалінський В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року в адміністративній справі №160/20628/23 за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -  

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
-  визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №045550015692 від 19.10.2022 року щодо розміру пенсії;
- визнати протиправною бездіяльність та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по теперішній час; допущення в розрахунку пенсії ОСОБА_1 та в розрахунку боргу за період з 07.10.2009 року на момент нарахування/фактичної виплати пенсії на 19.10.2022 року; не врахування понаднормової пенсії ОСОБА_1 за 15 років понаднормового стажу з суми мінімального розміру пенсії за віком, дійсному на момент нарахування/фактичної виплати на 19.10.2022 року, відповідно до ч.1   ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; не здійснення автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та не врахування надбавки до пенсії відповідно до ст.27,   28   та ч.2, 3 ст.42   та пунктів 4-1, 4-3   Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   та відповідно до   постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року №251   та   від 20.02.2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в редакції дійсної на момент нарахування/фактичної виплати пенсії ОСОБА_1 на 19.10.2022 року; не включення ОСОБА_1 до кола осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язане проводити автоматичні масові перерахунки пенсії; протиправної вказівки в рішенні/протоколі/розпорядженні №045550015692 від 19.10.2022 року в графі «особливості» вказано, що пенсія ОСОБА_1 нібито «не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі», а в графі «ознаки роботи» вказано «Працює»; не здійснення нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати; невиплати пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по теперішній час з урахуванням понаднормової пенсії ОСОБА_1 за 15 років понаднормового стажу з суми мінімального розміру пенсії за віком, дійсному на момент нарахування/фактичної виплати на 19.10.2022 року, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити автоматичні перерахунки індексації та/або масові перерахунки пенсії та врахувати надбавки до пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст.42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   та відповідно до   постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року №251   та   від 20.02.2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в редакції дійсної на момент нарахування/фактичної виплати пенсії ОСОБА_1 на 19.10.2022 року,
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити ОСОБА_1 в коло осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії та скасувати в рішенні/протоколі/розпорядженні №045550015692 від 19.10.2022 року протиправні дані в графі «особливості» - «не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі», а в графі «ознаки роботи» вказав «Працює»,
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити пенсію на банківський рахунок.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року  адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року у розмірі меншому ніж мінімальний розмір пенсії та без урахування страхового стажу понад 20 років.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року з урахуванням мінімального розміру пенсії та страхового стажу понад 20 років.
В задоволені решти позовних вимог було відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що остання наділена правом на отримання пенсійних виплат відповідно до заявлених позовних вимог.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга   підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, 01.10.2020 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №160/5259/20 позовну заяву було задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладене в листі від 07.04.2018 року №0400-030-8/1515387, яким відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 02.04.2020 року на вказаний нею банківський рахунок, відповідно до норм   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.
У задоволенні решти позову відмовлено.
06.10.2021 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду по адміністративній справі №160/5259/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2020 року у справі №   160/5259/20 скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
18.05.2022 року постановою Верховного Суду по адміністративній справі №160/5259/20 касаційну скаргу Вадима Меламеда в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2021 року скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непоновлення ОСОБА_1 пенсії, визнано протиправним і скасовано рішення про відмову у поновленні їй пенсії, викладене у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 7 квітня 2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплати ОСОБА_1 пенсії з 7 жовтня 2009 року на вказаний нею банківський рахунок, відповідно до норм   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з виплатою компенсації втрати частини доходів.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
19.10.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі рішення №045550015692 поновлено виплату пенсії за віком ОСОБА_1 .
Пенсія позивача з 07.10.2009 року по дату звернення до суду виплачується у розмірі 59,86 грн. 
Не погодившись із розміром пенсії, а також із невиплатою компенсації втрати частини доходів, та невиплатою пенсії на банківський рахунок, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. 
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з метою відновлення порушеного права позивача необхідним є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 07.10.2009 року з урахуванням мінімального розміру пенсії та страхового стажу понад 20 років. Зауважено про безпідставність решти позовних вимог. Вказано, що при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми   Кодексу адміністративного судочинства України, а тому безпідставними є позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію за період з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати та невиплати пенсії на банківський рахунок позивача.
Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. 
За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії провадиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Згідно ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на 07.10.2009 року) розмір пенсії за віком визначається за формулою: 
П = Зп х Кс, де: 
П - розмір пенсії, у гривнях; 
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; 
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. 
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. 
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону. 
Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність станом на 07.10.2009 року становив 498,00 грн.
З матеріалів справи слідує, що розмір пенсії позивача станом на 07.10.2009 року становив 59.86 грн., тобто менше ніж встановлений законом мінімальний розмір пенсії. 
Так, вказаний розмір пенсії позивача починаючи з 07.10.2009 року не змінювався, не дивлячись на збільшення розміру мінімальної пенсії, яка обраховується із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який, в свою чергу, починаючи з 07.10.2009 року по дату звернення до суду з даною позовною заявою неодноразово збільшувався.
Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на 07.10.2009 року Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачав, що за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
З матеріалів пенсійної справи позивача видно, що страховий стаж останньої становить 35 років 05 місяців 10 днів.
Однак, збільшення розміру пенсії позивача за кожний повний рік страхового стажу пенсійним органом не здійснювалось.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо поновлення виплати пенсії позивача з 07.10.2009 року у розмірі меншому ніж мінімальний розмір пенсії та без урахування страхового стажу понад 20 років.
Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №045550015692 від 19.10.2022 року щодо розміру пенсії та визнання протиправною бездіяльність та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо допущення в розрахунку пенсії ОСОБА_1 та в розрахунку боргу за період з 07.10.2009 року на момент нарахування/фактичної виплати пенсії на 19.10.2022 року; не здійснення автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та не врахування надбавки до пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст.42   та пунктів 4-1, 4-3   Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   та відповідно до   постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року №251   та   від 20.02.2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в редакції дійсної на момент нарахування/фактичної виплати пенсії ОСОБА_1 на 19.10.2022 року; не включення ОСОБА_1 до кола осіб, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язане проводити автоматичні масові перерахунки пенсії; протиправної вказівки в рішенні/протоколі/розпорядженні №045550015692 від 19.10.2022 року в графі «особливості» вказано, що пенсія ОСОБА_1 нібито «не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі», а в графі «ознаки роботи» вказано «Працює», то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Як вбачається з адміністративного позову та апеляційної скарги позивача, остання не погоджуючись із відомостями щодо неї, зазначених у вказаному протоколі, жодним чином не обґрунтовує протиправність таких відомостей та не наводить нормативно-правового обґрунтування неможливості їх зазначення. В свою чергу, на думку позивача, означені відомості фактично впливають на розмір її пенсії.
Однак, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що будь-яких доказів щодо впливу вказаних відомостей на розмір пенсії позивача до суду не надано, а тому відсутні підстави для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №045550015692 від 19.10.2022 року та похідних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності стосовно зазначення в даному рішенні в графі «особливості» - «не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі», а в графі «ознаки роботи» - «Працює».
Крім цього, питання проведення індексації пенсії позивача після 07.10.2009 року належить виключно до повноважень пенсійного органу. В свою чергу,  фактично наразі між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо непроведення індексації пенсії позивача починаючи після 07.10.2009 року, оскільки фактично розмір пенсії позивача протиправно виплачується у меншому розмірі ніж мінімальний розмір пенсії станом на дату поновлення виплати пенсії, а тому відсутні  підстави для задоволення вказаних позовних вимог.
Щодо позовних вимог стосовно нездійснення нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію за період з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати та невиплати пенсії на банківський рахунок позивача, а також невиплати пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по теперішній час, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що постановою Верховного Суду від 18.05.2022 року по адміністративній справі №160/5259/20, касаційну скаргу Вадима Меламеда в інтересах ОСОБА_1 було задоволено  частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2021 року було  скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непоновлення ОСОБА_1 пенсії, визнано протиправним і скасовано рішення про відмову у поновленні їй пенсії, викладене у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 7 квітня 2020 року. Зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплати ОСОБА_1 пенсії з 7 жовтня 2009 року на вказаний нею банківський рахунок, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з виплатою компенсації втрати частини доходів. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.
Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що фактично вищезазначені позовні вимоги вирішені постановою Верховного Суду від 18.05.2022 року по адміністративній справі №160/5259/20, а отже спірним питанням в частині даних позовних вимог є факт неналежного її виконання.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Так, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а відкрите провадження по справі підлягає закриттю на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, яка визначає, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати та в цій частині прийняти нову постанову про закриття провадження по справі.  В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Керуючись ст. 238, ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 319 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року в адміністративній справі №160/20628/23– скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати та в цій частині прийняти нову постанову про закриття провадження по справі.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року в адміністративній справі №160/20628/23 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності  підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко