КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 357/8073/23
номер провадження: 33/824/65/2024
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю:
секретаря судового засідання - Мазурок О.С.;
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ;
захисника - адвоката Тилика Тараса Михайловича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від                          28 листопада 2023 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, священника Української православної церкви, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам адміністративного провадження, неправильне застосування суддею норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що поза увагою судді першої інстанції залишився факт невірно вказаної адреси, як складання протоколу, так і місця адміністративного правопорушення, оскільки складання матеріалів відбувалося у АДРЕСА_2 , знаходиться за декілька кілометрів від вказаного села, що дає підстави для закриття провадження у справі.
Вказує, що суддею першої інстанції не надано належної правової оцінки розбіжностям у часі, який зафіксований на бодікамерах поліцейських та реальному (фактичному) часі коли складалися документи.
Зазначає, що суддя першої інстанції не надав належної правової оцінки рішенню Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року у справі №357/8451/23, яким скасовано постанову серія БАД №332547 від 23 червня 2023 року, винесену поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП сержантом поліції Тимошенко Т.О. стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного даного правопорушення.
Зазначає, щолише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст.130 КУпАП відсутні. Так, з матеріалів даної справи (доданих відеозаписів з бодікамер поліцейських) видно, що працівники поліції взагалі не повідомляли до якого медичного закладу пропонують проїхати, тому направлення до неіснуючого лікувального закладу також є неналежним доказом.
Крім того вказує, що працівники патрульної поліції, які складали матеріали стосовно ОСОБА_1 , до суду першої інстанції не з`явилися, що свідчить про незаконність їх дій та упередженість стосовно скаржника.
З урахуванням наведеного та того, що належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять, вважає, що органом, який склав адміністративний протокол, не було належним чином доведено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого                  ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для скасування даної постанови та закриття провадження у справі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Тилика Т.М., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:
протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №017038 від 24 червня 2023 року, згідно з яким встановлено, що 23 червня 2023 року о 23 год 39 хв. у місті Біла Церква, вул. Дружби, 36, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Cheri», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Від підпису даного протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с.1);
направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 червня 2023 року (а.с.5);
акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння (а.с.6);
акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24 червня 2023 року о 00 год 25 хв., відповідно до якого поліцейський ВРПП сержант поліції Білоцерківського РУП ОСОБА_2 здійснила огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «Cheri», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за адресою: Київська область, Білоцерківський район,                   3 км автодороги Біла Церква - Володарка Р17, Шкарівська сільська рада (а.с.8);
відеозаписи з нагрудних камер поліцейських (а.с.9).
У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
З переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chery», д.н.з. НОМЕР_2 . Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Заперечень щодо медичного закладу, в якому саме буде проводитись огляд, ОСОБА_1 не висловлював.    
Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог        ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Вказані вище відеозаписи, є передбаченими ст.251 КУпАП належними засобами доказування, які були оцінені суддею першої інстанції у сукупності й логічному взаємозв`язку з іншими  наявними у справі доказами та є достатніми для висновку у поза розумний сумнів, що 24 червня 2023 року о 23 год 39 хв. у місті Біла Церква по вул.Дружби, 36, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.
Таким чином, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.
При апеляційному розгляді справи судом було задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Тилика Т.М. про виклик поліцейського полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Тонковида О.О. для надання пояснень з приводу обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також клопотання цього ж захисника про виклик поліцейських ВРПП Білоцерківського РУП сержанта поліції Тимошенко Т.О. та сержанта поліції Скорохода О.С. для надання пояснень з приводу складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №017038 від                       24 червня 2023 року та обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні поліцейський полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі старший лейтенант ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_1 він не знає, побачив його лише коли прибув на виклик у зв`язку з конфліктом, а саме, що за адресою виклику нібито відбувається бійка. По приїзду було виявлено, що конфліктували власник будинку (прізвище його не пам`ятає) та ОСОБА_1 . Зазначив, що власник домоволодіння, на території якого був конфлікт, виганяв ОСОБА_1 і наполягав на тому, щоб останній забрав свій автомобіль, а у разі, якщо останній автомобіль не забере, то він його поб`є. Вказав, що у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, ним було прийнято рішення допомогти ОСОБА_1 виштовхати автомобіль з території домоволодіння, що й було зроблено. Зазначав, що в цей момент приїхав інший екіпаж, який в подальшому склав матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Також вказав, що оскільки заяв на ОСОБА_1 з приводу конфлікту ніхто не написав, то він, ОСОБА_3 , зі своїм напарником поїхав. Проїхавши біля 100 метрів, він у дзеркалі заднього виду побачив ввімкнені проблискові маячки поліцейського автомобіля, у зв`язку з чим він разом з напарником повернулися на місце події та побачили транспортний засіб, в якому знаходився ОСОБА_1 , з яким спілкувалися  працівники поліції, які  повідомили, що ОСОБА_1 сів за кермо та керував транспортним засобом. Також    ОСОБА_3 вказав, що він був присутній у момент коли ОСОБА_1 відмовлявся представлятися представникам поліції та пред`явити посвідчення водія. До моменту складання адміністративних матеріалів він присутній не був. 
Поліцейські ВРПП Білоцерківського РУП сержант поліції Тимошенко Т.О. та сержант поліції ОСОБА_4 викликались апеляційним судом неодноразово у судові засідання, призначені на: 23 лютого 2024 року о 10 год 00 хв.; 22 березня 2024 року о 10 год 00 хв.;                 12 квітня 2024 року о 11 год 00 хв.; 17 травня 2024 року о 10 год 30 хв., шляхом направлення на поштову адресу Білоцерківського районного управління поліції листів з проханням вручити їм під розписку судові повістки. Вказані листи були отримані Управлінням патрульної поліції в місті Києві 01 лютого 2024 року, 01 березня 2024 року,  28 березня 2024 року та 17 квітня 2024 року.
Проте поліцейські ВРПП Білоцерківського РУП сержант поліції Тимошенко Т.О. та сержант поліції ОСОБА_4 , до апеляційного суду не з`являлись, причини неявки апеляційному суду не повідомили. У судовому засіданні 17 травня 2024 року, у зв`язку з неявкою вказаних вище поліцейських, адвокат Тилик Т.М. не заперечував щодо розгляду справи за їх відсутності.
Також апеляційним судом було задоволено клопотання адвоката Тилика Т.М. про допит свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з приводу обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Проте вказані свідки в судове засідання, призначене на 17 травня 2024 року о 10 год 30 хв., не з`явились та подали на електронну адресу Київського апеляційного суду листи, в яких повідомили про неможливість з`явитися в судове засідання.
Враховуючи думку ОСОБА_1 та його захисника, які не заперечували проти продовження розгляду справи у відсутність вказаних вище осіб та вважали за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами, суд апеляційної інстанції продовжив розгляд даної справи за наявними у справі матеріалами.   
Доводи апеляційної скарги про те, що суддя першої інстанції не надав належної правової оцінки рішенню Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від                   05 вересня 2023 року у справі №357/8451/23, яким скасовано постанову серія БАД №332547 від 23 червня 2023 року, винесену поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП сержантом поліції Тимошенко Т.О. стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, та провадження у справі закрито, у зв`язку з відсутністю в діях      ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, а тому ОСОБА_1 вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази зупинки поліцейськими автомобіля під його керуванням, не приймаються апеляційним судом до уваги з таких підстав.
Як зазначалось вище, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.
Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не приймаються апеляційним судом, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом.
Так, з дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Cheri», д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції шляхом подання сигналу про зупинку за допомогою проблискових маячків (файл «рух чері1», 00 хв 53 сек. відеозапису).
Посилання в апеляційній скарзі на розбіжність у часі, який зафіксований на бодікамерах поліцейських та реальному (фактичному) часі коли складалися документи, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, оскільки вказані обставини не спростовують того факту, що з наданих суду відеозаписів з нагрудних камер поліцейських чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тому всупереч доводів апеляційної скарги, ці відеозаписи є належними та допустимими доказами у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст.130 КУпАП відсутні, апеляційним судом відхиляються як необґрунтовані.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, відповідно до пункту 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно з пунктом 6 вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а згідно пункту 8 цього Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Аналогічні положення містить пункт 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, наведені нормативні документи не передбачають видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння особі, яка відмовилась від проходження огляду, як на місці так і в закладі охорони здоров`я, що має місце в даній справі.
З цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що  працівники поліції не повідомляли, до якого медичного закладу пропонують проїхати, а тому направлення до неіснуючого лікувального закладу також є неналежним доказом, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, як на місці, так і в закладі охорони здоров`я.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суддею першої інстанції залишено поза увагою факт невірно вказаної адреси, як складання протоколу, так і місця адміністративного правопорушення, адже складання всіх матеріалів відбувалося у селі Шкарівка, а вул. Дружби, 36 у місті Біла Церква знаходиться за декілька кілометрів від вказаного села, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді першої інстанції, що дана обставина заявлена скаржником безпідставно та не підтверджена належними доказами.
Апеляційний суд відхиляє твердження захисника про не роз`яснення ОСОБА_1 прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 268 КУпАП, як то передбачено ст. 256 КУпАП, оскільки саме по собі таке недотримання поліцейським вимог цього положення закону, нормативних актів щодо порядку складання протоколів про адміністративні правопорушення (пункту 11 Розділу І Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, та пункту 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395), не свідчать про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення. До того ж, жодним із вказаних нормативних актів не передбачена обов`язкова відеофіксація роз`яснення поліцейським особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, її прав. ОСОБА_1 , як зафіксовано на відео відмовився від підпису у протоколі, зауважень стосовно його складання, зокрема, про не роз`яснення йому прав, передбачених ст.268 КУпАП, не виклав.
Крім того, ОСОБА_1 , який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не був позбавлений можливості скористатися юридичною допомогою адвоката та реалізував таке право, тоді як відсутність адвоката при складення протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не перешкоджала ОСОБА_1 надати пояснення та заперечення проти звинувачень, що прослідковується з наявних відеозаписів. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що посилання захисника на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не може слугувати правовою підставою для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 та його захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції  вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого                  ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від                            28 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                            С.М.Верланов