КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження                                                     
№ 22-ц/824/703/2024   
                                                           
                                                     П О С Т А Н О В А
 
                                         І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
14 травня 2024 року                                                                        місто Київ
                                                                                             справа №761/25192/22
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                    суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                    за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, постановлену під головуванням судді Аббасової Н.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та визнання відповіді нечинною, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2022 року   ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, в якому просила:
визнати причини пропуску позовної давності поважними та поновити строк на подачу позовної заяви до суду;
визнати протиправними дії Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України щодо тлумачення Закону відмінності аукціону від біржових торгів в листі №353 від 21 серпня 2019 року;
визнати нечинною відповідь Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції  України в листі №353 від 21 серпня 2019 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва 12 грудня 2023 року позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.
15 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» представник третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про компенсацію судових витрат за надання правової допомоги, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 12000 грн.
Заяву мотивував тим, що надаючи письмові пояснення третя особа ОСОБА_1 зазначав, що заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зважаючи на необґрунтовану поведінку позивача, що полягала у повторній неявці належним чином повідомленої позивачки в судове засідання, неодноразові відкладення розгляду справи за клопотаннями представників позивача, повторній подачі заяви про зміну предмету позову, та посилаючись на ч.5 ст.142 , ч.12 ст.141 ЦПК України, представник звернувся до суду із даною заявою.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва 18 січня 2024 року заяву представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що при розгляді заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових
підстав для покладення на позивача витрат третьої особи на професійну правничу
допомогу на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України, оскільки такі витрати на правову
допомогу виникли не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації
третьою особою своїх процесуальних прав, зокрема, права на представництво
інтересів в суді.
Вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що            ОСОБА_1 не виявляв ініціативу залучатись до справи. Залучення      ОСОБА_1 в якості третьої особи відбулось внаслідок задоволення судом клопотання відповідача про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи. Таке залучення призвело до необхідності виконання ОСОБА_1 певних процесуальних дій та обов`язків, такі як підготовка письмових пояснень, клопотань, відвідування судових засідань, для реалізації яких останньому довелось звертатись за професійною правничою допомогою, залучати адвоката. 
Зазначав, що має місце як зловживання процесуальними правами з боку позивача,
так і зловживання матеріальним правом на позов.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник відповідача не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, в тому числі на зазначені ними електронні адреси.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
За змістом ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Як вбачається зі змісту ч.12 ст.141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Таким чином, ч5 ст. 142 ЦПК України визначено саме право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у разі залишення позову без розгляду.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, третя особа має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Вказана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року по справі №521/3011/18.
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2022 року позивач            ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та визнання відповіді нечинною.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва 12 грудня 2023 року позов ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.
15 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» представник третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про компенсацію судових витрат за надання правової допомоги, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 12000 грн.
Заяву мотивував тим, що зважаючи на необґрунтовану поведінку позивача, що полягала у повторній неявці належним чином повідомленої позивачки в судове засідання, неодноразові відкладення розгляду справи за клопотаннями представників позивача, повторній подачі заяви про зміну предмету позову, та посилаючись на ч.5 ст.142 , ч.12 ст.141 ЦПК України, представник звернувся до суду із даною заявою.
Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 14 травня 2024 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва 12 грудня 2023 року про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для вирішення заяви представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат на підставі ч.5 ст.142 , ч.12 ст.141 ЦПК України, так як ухвала Шевченківського районного суду міста Києва 12 грудня 2023 року про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду скасована.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат, проте з інших мотивів.
Відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної частини.
З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала підлягає зміні, шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 17 травня 2024 року.
 
Головуючий:
 
Судді: