Справа № 465/1453/24                                Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П. 
Провадження № 33/811/656/24                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В.,за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Шпунта Мар`яна Богдановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Рудакевича Юрія Юрійовича, подана в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Франківського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 12 лютого 2024 року, о 00 год. 15 хв. по вул. В.Великого, 59 а, у м. Львові, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Viano» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі відмовився, своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Рудакевич Ю.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В мотивах апеляційної скази зазначає, що вини у вчиненому адміністративному правопорушенні ОСОБА_1 не визнає, оскільки автомобілем він не керував у стані сп`яніння, у зв`язку із чим в нього не було ознак алкогольного сп`яніння, окрім того наголошує, що до адміністративної відповідальності раніше водій не притягувався.
Повідомляє, що працівниками поліції не було залучено двох свідків, окрім того матеріали справи не містять даних, які б вказували, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані сп`яніння, на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, відсутній момент зупинки транспортного засобу, відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, окрім того даний відеозапис є фрагментарним.
Наголошує, що всі зібрані докази є неналежними.
13 травня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 у яких він зазначає, що апеляційну скаргу він підтримує, просить її задоволити, розгляд справи проводити у його відсутності, за участі його захисника адвоката Шпунта М.Б.
Повідомляє, що на відеозаписі, долученому до матеріалів судової справи, не зафіксовано факту руху та зупинки транспортного засобу, а відеозапис, долучений до матеріалів справи, є фрагментарним.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву про проведення розгляд справи у його відсутності, за участі його захисника адвоката Шпунта М.Б.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та заяви ОСОБА_1 , думки адвоката Шпунта М.Б., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №635356 від 12 лютого 2024 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Viano» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;
- рапортом працівника поліції (а.с. 3), відповідно до якого автомобіль «Mercedes-Benz Viano» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із порушенням комендантської години, у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, окрім того водій повідомляв працівникам поліції, що вживав алкогольні напої, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від огляду він відмовився, у зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Mercedes-Benz Viano» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , опитування водія під час якого в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на проходження якого водій спершу погодився, через деякий час відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, також він неодноразово повідомляв працівників поліції, що намагався переставити автомобіль та не заперечував, що вживав алкоголь. Патрульними повідомлено водію, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено права та обов`язки, ознайомлено його із протоколом про адміністративне правопорушення, окрім того після оголошення протоколу по адміністративне правопорушення ОСОБА_1 намагався поїхати з місця події, припаркував автомобіль, після чого патрульні повідомили водія повторно, що він відсторонений від керування транспортним засобом.
Доводи апелянта, що ОСОБА_2 не керував у стані сп`яніння транспортним засобом, у зв`язку із чим в нього не було ознак алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Відповідно до п. 3 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Як вбачається із відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції у водія ОСОБА_1 було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, окрім того водій повідомляв працівникам поліції, що вживав алкогольні напої, та після цього намагався перепаркувати транспортний засіб.
Аргументи апелянта, що працівниками поліції не залучено двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд розцінює критично.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції не залучалися свідки, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
За таких обставин, суд вважає доводи апелянта щодо безперервності відеофіксації неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія, оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №635356 від 12 лютого 2024 року (а.с. 1), а саме зупинку транспортного засобу, опитування водія та пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду, окрім того на даному записі зафіксовано рух транспортного засобу.
Доводи апелянта, що працівниками поліції не надано жодних доказів, які б підтверджували, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи описаними вище за текстом.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Рудакевича Ю.Ю. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Франківського районного суду Львівської області від 25 березня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Рудакевича Юрія Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 Партика І.В.