Постанова
Іменем України
 
23 квітня  2024 року              
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/6759/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач)
суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,
за участю секретаря Марченка М. С.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на рішення Голосіївського районного суду м. Києва
                                      
від 21 вересня 2023 року 
 
в складі судді Колдіної О. О.
 
у цивільній  справі №752/22279/21 Голосіївського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»
 
про визнання іпотеки припиненою та скасування заборони відчуження
 
У С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду              м. Києва з позовом, в якому, посилаючись на виконання нею основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, просила визнати іпотеку за іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 такою, що припинена, зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис 12210564 від 07.04.2014 і виключити з Державного реєстру іпотек запис №8359644.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 11.03.2008 між нею та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір №49.27/11/08-Z про відкриття невідновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі                    134 330,00 грн під 15,2% відсотків річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 10.03.2018.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 11.03.2008 між банком та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір №49.12/11/і213/08, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_2 .
12.09.2011 рішенням суду стягнуто з неї заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 155 291,82 грн, судового збору в розмірі 1 552,92 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом в розмірі 120,00 грн, всього 156 964,74 грн.
Вказувала, що вся сума згідно рішення суду нею без заходів примусового стягнення була сплачена в період з 01.03.2012 по 02.07.2012 в повному обсязі на рахунок ПАТ «Кредитпромбанк», з огляду на що Банк 01.08.2012 звернувся до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про повернення виконавчого документа №2-4297/11 про стягнення суми боргу в зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду та припинення всіх дій, пов`язаних з примусовим виконанням рішення суду.
Крім того, позивач вказувала, що у 2014 році ПАТ «Дельта Банк», як правонаступник кредитора, звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з неї суми боргу за тим же Кредитним договором в розмірі 18 847,42 грн та судових витрат у справі, посилаючись на те, що 26.06.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, до якого, серед інших, увійшли і її кредитний та забезпечувальний договори.
17.02.2015 суд ухвалив рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовив, так як банк не довів належними доказами своє право звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за Кредитним договором, а також не довів факту наявності такої заборгованості. Апеляційний суд залишив рішення без змін.
02.09.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав вимоги, в який включено право вимоги за кредитним договором №49.27/11/08-Z від 11.03.2008 та іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008.
Позивач вказувала, що в зв`язку з відсутністю заборгованості за кредитним договором вона 04 червня 2021 року звернулася з вимогою до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо зняття заборони з майна у зв`язку з виконанням основного зобов`язання первісному кредитору, однак такий лист повернувся в зв`язку із закінченням терміну його зберігання.
Оскільки наявність інформації про обтяження нерухомого майна в реєстрі обтяжень перешкоджає реалізації квартири, позивач просила в судовому порядку визнати іпотеку припиненою та зняти обтяження з квартири, що є предметом іпотеки.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив, у якому зазначив, що іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 було також забезпечено зобов`язання позивачки за кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 з розміром основного зобов`язання 69 000,00 доларів США, та рішенням суду від 26.03.2012 за невиконання вказаного договору з позивачки  стягнуто 83 894,76 доларів США, однак доказів на підтвердження виконання вказаного зобов`язання матеріали справи не містять. 
Щодо відсутності відомостей про дане зобов`язання у Державних реєстрах зазначив, що за кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 того ж дня було укладено іпотечний договір №49.8/13/1295/06. Оскільки між Банком та ОСОБА_1 11.03.2008 було укладено інший кредитний договір №49.27/11/08-Z то було припинено дію іпотечного договору №49.8/13/1295/06 від 19.10.2006 та укладено новий іпотечний договір №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 яким було забезпечено два кредитні договори, а саме: №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 з розміром основного зобов`язання 69 000 доларів США та №49.27/11/08-Z від 11.03.2008 з розміром основного зобов`язання 134 330 грн. Однак при реєстрації вказаної іпотеки  Банком було подано заяву із зазначенням розміру основного зобов`язання лише по гривневому кредитному договору в розмірі 134 330,00 грн із строком виконання до 10.03.2018.
Рішенням Голосіївського районного суду від 21 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не доведення нею виконання її валютного зобов`язання за кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006, який також був забезпечений іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 з огляду на те, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ВАТ «Кредитпромбанк», як іпотекодержатель, вніс інформацію щодо реєстрації іпотеки 19.06.2006, а 11.03.2008 своїм повідомленням вилучив вказаний запис, після чого наступне повідомлення про іпотеку банк надіслав 15.10.2008, яке було зареєстровано 12.01.2009, однак з розміром основного зобов`язання 134 330,00 грн, яке було повністю виконано.
За вказаних обставин, вважала, що наявні підстави для припинення іпотеки у зв`язку із повним виконанням основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою.
Додала, що ПАТ «Кредитпромбанк» реалізував своє право грошової вимоги за кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.03.2012 позов банку задоволено та стягнуто з неї 83 894,76 доларів США.
В іншому доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності переходу права вимоги від первісного стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з неї 83 894,76 доларів США до ПАТ «Дельта Банк» та в подальшому до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
За вказаних обставин, просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скраги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Вказував, що відсутність відомостей про валютне зобов`язання у реєстрі обтяжень не свідчить про недійсність іпотеки та не є підставою для її припинення, з огляду на те, що у самому іпотечному договрі вказано, що він забезпечує в тому числі і збобов`язання за валютним кредитним договором. Більше того, позивачем не надано доказів виконання валютного зобов`язання.
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні надала пояснення тотожні, зазначеним в апеляційній скарзі, підтримала її та просила задовольнити з підстав, наведених в ній. Крім того, зазначила, що відсутність відомостей у реєстрі обтяжень про валютне зобов`язання свідить про повне виконання ОСОБА_1 такого зобов`язання, оскільки відмості про таке зобов`язання були вилучені банком, а тому є підставою для припинення іпотеки. Вказала, що інших доказів на підтвердження виконання валютного зобов`язвання надати не може.
 
Представник відповідача - Южда С. М. в судовому засіданні надав пояснення та заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення                         представника позивача - ОСОБА_2 , пояснення представника відповідача - Южди С. М. , дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.10.2006 між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 49.27/13/06-Z, відповідно до умов якого Позивачці як позичальнику надано кредит на купівлю нерухомості: квартири загальною площею 37,20 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в сумі 69000,00 доларів США строком по 18 жовтня 2026 року зі сплатою 12,5 процентів річних в іноземній валюті, а Позичальник зобов`язалась щомісячно до 11-го числа кожного календарного місяця включно, частково погашати заборгованість за Кредитним договором № 1 з дотриманням графіку платежів, визначеного п. 3.1. Кредитного договору (не допускати перевищення заборгованості на визначену дату).
Того ж дня було укладено іпотечний договір №49.8/13/1295/06 за яким на забезпечення Кредитного договору № 49.27/13/06-ZОСОБА_1 передала і іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .
11.03.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та Позивачем укладено Кредитний договір №49.27/11/08-Z, відповідності до умов зазначеного Кредитного договору ОСОБА_1 , як позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 134 330,00 грн строком до 10.03.2018 зі сплатою 15,2 % річних, а Позичальник зобов`язалась щомісячно до 10-го числа кожного календарного місяця включно, частково погашати заборгованість за кредитом у розмірі 1 119,42 грн, повертати отриманий кредит на рахунок вказаний у пункті 1.2 Кредитного договору.
Крім того, 11.03.2008, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань Позивача за за Кредитним договором № 49.27/13/06-Z від 19.10.2006 та Кредитним договором №49.27/11/08-Zвід 11.03.2008, між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено Іпотечний договір №49.12/11/і213/08.
Згідно умов даного Іпотечного договору, ОСОБА_1 , як іпотекодавець передала Банку в іпотеку квартиру загальною площею 37,20 кв. м. в АДРЕСА_2 .
Відповідно до умов Іпотечного договору визначено, що термін «Кредитний договір» в договорі вживається у значенні двох кредитних договорів, а саме: Кредитного договору №49.27./11/08-Z від 11.03.2008 та Кредитного договору №49.27/13/06- Z від 19.06.2006.
Предметом Іпотечного договору №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 є зобов`язання за двома кредитними договорами, а саме: Кредитним договором №49.27./11/08-Z від 11.03.2008 та Кредитним договором №49.27/13/06- Z від 19.06.2006.
Судом встановлено, що 26.03.2012 ПАТ «Кредитпромбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №49.27/13/06- Z від 19.06.2006.
Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 26.03.2012 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 83 894,76 доларів США та судові витрати.
Крім того, 12.09.2011 Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №49.27./11/08-Z від 11.03.2008, відповідно до якого суд стягнув з Позичальника заборгованість в сумі 155 291,82 грн та судові витрати у справі.
ПАТ «Кредитпромбанк» 02.08.2012 листом №17151/49.67.1.2.-12153-49 підтвердив виконання ОСОБА_1 рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2011 щодо стягнення заборгованості за гривнемим кредитомта подання заяви до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві щодо повернення виконавчого документа без виконання
Отже, з матеріалів справи вбачається, що іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 забезпечували кредитні зобов`язання ОСОБА_1 за валютним Кредитним договором №49.27/13/06- Z від 19.06.2006 та гривневим кредитним №49.27./11/08-Z від 11.03.2008.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав. 
Звертаючись до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою позивач доводила, що нею виконано судове рішення яким стягнуто заборгованість за кредитним №49.27./11/08-Z від 11.03.2008.
Разом з тим, з урахуванням вищезазначених обставин, а саме, що іпотечним договором також забезпечувався зобов`язання за валютним кредит, за яким рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 83 894,76 доларів США, доведенню також підлягає факт виконання валютного зобов`язання позивачки. 
Однак, як вбачається з матеріалів справи, доведеними є лише виконання зобов`язань за гривневим кредитом №49.27./11/08-Z від 11.03.2008.
Як на підставу виконання її валютного зобов`язання за кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006, який також був забезпечений іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 позивач зазначала, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ВАТ «Кредитпромбанк», як іпотекодержатель, вніс інформацію щодо реєстрації іпотеки 19.06.2006, а 11.03.2008 своїм повідомленням вилучив вказаний запис, після чого наступне повідомлення про іпотеку банк надіслав 15.10.2008, яке було зареєстровано 12.01.2009, однак лише з вказівкою про розмір основного зобов`язання 134 330,00 грн, яке було повністю виконано.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем обставин виконання зобов`язань, забезпечених Іпотечним договором №49.12/11/i213/08 від 11.03.2008.
Оскільки між Банком та ОСОБА_1 , окрім валютного кредитного договору від 19.06.2006 також 11.03.2008 було укладено гривневий кредитний договір №49.27/11/08-Z, то було припинено дію іпотечного договору №49.8/13/1295/06 від 19.10.2006 та укладено новий іпотечний договір №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 яким було забезпечено два кредитні договори, а саме: №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 з розміром основного зобов`язання 69 000,00 доларів США та №49.27/11/08-Z від 11.03.2008 з розміром основного зобов`язання 134 330,00 грн. 
Дійсно, із Інформаційної довідки від 11.11.2022 №314910731 вбачається, що 12.01.2009 за повідомленням банку від 15.10.2008 Приватним нотаріусом КМНО Горбаль Н. О. було зареєстровано іпотеку на підставі іпотечного договору від 11.03.2008 із зазначенням розміру основного зобов`язання в розмірі 134 330,00 грн із строком виконання до 10.03.2018.
Однак, слід зазначити, що на час укладання оспорюваного позивачем Іпотечного договору №49.12/11/i213/08 від 11.03.2008 діяла редакція ЗУ «Про Державну реєстрацію речових прав» від 29.01.2006 та редакція ЗУ «Про Іпотеку» від 12.05.2006.
Відповідно до абз. 1 ст. 4 ЗУ «Про Іпотеку» в редакції, що діяла на дату укладання договору іпотеки №49.12/11/i213/08. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.
Згідно з положенням ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 29.01.2006, у разі виявлення невідповідності даних електронного файлу Державного реєстру прав документу, на підставі якого було зареєстровано речове право чи його обмеження, пріоритет мають документарні дані.
Отже, з огляду на викладене, інформація зазначена в іпотечному договорі №49.12/11/i213/08 від 11.03.2008 щодо забезпечених іпотекою заобов`язань та строку їх виконання має пріоритет над інформацією, зазначеною у Державному реєстрі іпотек.
З огляду на викладене, посилання ОСОБА_1 на те, що відсутність відомостей про валютне зобов`язання за кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 у державному реєстрі Іпотек не свідчить про його відсутність чи недійсність, оскільки інформація про таке зобов`язання зазначена в іпотечному договорі №49.12/11/i213/08 від 11.03.2008, який має пріоритет на інформацію, що міститься в реєстрі.
Посилання скаржника на те, що свідченням виконання її валютного зобов`язання за договором №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 було вилучення з реєстру інформації за валютним зобов`язанням за заявою банку є помилковими.
Дійсно, банк звертався із заявою про припинення іпотеки, однак така заява стосувалася іпотечного договору №49.8/13/1295/06, оскільки між Банком та ОСОБА_1 11.03.2008 було укладено інший кредитний договір №49.27/11/08-Z то було припинено дію іпотечного договору №49.8/13/1295/06 від 19.10.2006 та укладено новий іпотечний договір №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 яким було забезпечено два кредитні договори, а саме: №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 з розміром основного зобов`язання 69 000,00 доларів США та №49.27/11/08-Z від 11.03.2008 з розміром основного зобов`язання 134 330,00 грн. Однак у реєстрі зазначено розмір основного зобов`язання лише по гривневому кредитному договору в розмірі 134 330,00 грн із строком виконання до 10.03.2018, а за обставин пріоритетності документарних даних іпотека за договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 є чинною.
Звертаючись до суду з позовом про визнання іпотеки за іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 такою, що припинена, позивач вказувала, що нею виконане кредитне зобов`язання забезпечене іпотекою. 
Судом встановлено, що іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 було забезпечено два кредитні договори, а саме №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 з розміром основного зобов`язання 69 000,00 доларів США та №49.27/11/08-Z від 11.03.2008 з розміром основного зобов`язання 134 330,00 грн. 
За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
 
Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
З наведеного слідує, що оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання іпотеки за іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 такою, що припинена, то саме на неї покладено обов`язок надати докази на підтвердження виконання її зобов`язань за двома кредитними договорами, а саме: №49.27/13/06-Z від 19.10.2006 з розміром основного зобов`язання                    69 000,00 доларів США та №49.27/11/08-Z від 11.03.2008 з розміром основного зобов`язання 134 330,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Разом з тим, суд першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано достатніх доказів повного виконання зобов`язань за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.06.2006, зобов`язання за якими забезпечувались іпотекою нерухомого майна за Іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008.
Крім того, в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 зазначила, що не може надати суду належних доказів на підтвердження виконання позивачкою зобов`язань за валютним кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.06.2006, а їх позиція зводиться до того, що відсутність інформації за вказаним зобов`язанням у реєстрі свідчить про повне виконання вказаного валютного зобов`язання. Однак, як вже вказувалось вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність інформації про зобов`язання в реєстрі, за обставин наявності інформації про таке зобов`язання у іпотечному договорі, не може бути підставою для визнання іпотеки припиненою, а тим більше не може бути доказом виконання такого зобов`язання, тобто погашення ОСОБА_1 всієї суми заборгованості.  
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки позивач у суді першої інстанції не довела належними та допустимими доказами виконання свої зобов`язання за Кредитним договором №49.27/13/06-Z від 19.06.2006, зобов`язання за якими забезпечувались іпотекою нерухомого майна за Іпотечним договором №49.12/11/і213/08 від 11.03.2008 то і відсутні підстави для визнання іпотеки припиненою, у зв`язку із виконанням зобов`язань.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляційної скарги та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, судове рішення відповідає вимогам законності та вмотивованості.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивач.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, 
                                           П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року - залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 25 квітня 2024 року.
 
Головуючий                                                                                        О. Ф. Мазурик
 
Судді                                                                                                       О. В. Желепа
                                                                                                       О. В. Немировська