П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
22 травня 2024 року                                                                                   м. Київ
 
Справа №759/9488/23
Провадження № 22-ц/824/7794/2024
 
Резолютивна частина постанови оголошена 22 травня 2024 року
            Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                        судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                        суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                        секретаря: Мандрики О.П.
 
сторони:         позивач          ОСОБА_1 ,
відповідач      Товариство з обмеженою відповідальністю «Максішоп», магазин «Цитрус»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Максішоп», на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року та додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Магазин «Цитрус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Максішоп» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,-
 
В С Т А Н О В И В:
У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника Поліщук О.Г. звернувся до суду із позовом до Магазину «Цитрус», ТОВ «Максішоп» в якому просить: стягнути з ТОВ «Максішоп» в особі магазину «Цитрус» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 29048, 15 грн., в тому числі кошти за придбаний товар у розмірі 12999, 00 грн., неуйстойку у розмірі 11049, 15 грн., моральну шкоду у розмірі 5000, 00 грн.; -судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем в магазині «Цитрус» ТОВ «Максішоп» з використанням електронного кабінету магазину «Цитрус», 26.11.2022 року було оформлено замовлення на придбання Роботу-пилососу «Lydsto R1», чорний зі станцією самоочищення, новий в кількості 1 одиниця, загальною вартістю 12999, 00 грн. 
Вартість товару була сплачена позивачем в повному обсязі, з використанням програми Монобанку. Товар був отриманий позивачем 26.11.2022 року в магазині «Цитрус» згідно видаткової накладної №КХ000019832 від 26.11.2022 року, серійний номер товару SCL-1-552-211----9724, гарантійний термін товару, встановлений магазином «Цитрус» згідно видаткової накладної склав 365 днів. 
05.02.2023 року, в межах гарантійного терміну, позивач звернувся до магазину «Цитрусс» у зв`язку з тим, що Робот-пилосос перестав працювати, не реагував на натиснення кнопок, не зберігав налаштування. Згідно квитанції про приймання товару №КХ00000024 від 05.02.2023 року, товар був прийнятий відповідачем для передачі в сервісний центр/авторизований сервісний центр для діагностики та ремонту. Згідно п. 1.1. квитанції, строк виконання ремонту здійснюється впродовж 14 днів з моменту прийняття товару, або за згодою сторін в інший строк (згідно ст. 8 п. 9 Закону України «Про захист прав споживачів»), тобто кінцевий термін ремонту товару повинен був бути завершений 19.02.2023 року. 
Натомість відповідач, у встановлені терміни товар з ремонту не повернув, будь який інший строк виконання ремонту з позивачем не узгодив і лише 03.03.2023 року, тобто через 25 днів після прийняття в ремонт товару, з сервісного центру позивачу зателефонувала невстановлена особа і в усній формі повідомила, що роботу-пилососу потрібна заміна материнської плати, що є істотним недоліком товару, і ремонт буде тривати до 45 днів. При цьому безпосередньо відповідач або його представники офіційно до позивача з цього питання у будь-який спосіб не звертались, продовження строку ремонту товару з позивачем не узгоджували, документального (експертного) підтвердження ступеню виявлених недоліків товору не надали, скористатись правами, передбаченими ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» не пропонували. 
Позивач скориставщись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» направив відповідачу 06.03.2023 року офіційну вимогу про розірвання договору купівлі-продажу згідно замовлення №1663397 та повернення сплачених за товар коштів. Натомість, відповідачем у задоволенні вимоги позивачу було листом від 10.03.2023 року №б/н - відмовлено. В листі відповідач послався на передбачену квитанцією можливість збільшення строку ремонту, а також на форс-мажорні обставини у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Також в листі було зазначено, що в товарі не виявлено істотного недоліку. З 10.03.2023 року по 03.05.2023 року позивач не володів будь-якою інформацією щодо стану ремонту товару, 03.05.2023 року, тобто через 72 дні після завершення узгодженого 14 денного строку ремонту, позивача надійшла СМС про те, що пристрій «Lydsto» повернувся з ремонту. З огляду на те, що позивач, через невизначенність характеру недоліків товару, відсутності будь-якої інформації про товар протягом 72 днів, на момент отримання повідомлення, втратив бажання його придбання, а відповідач своїми діями відмовився від повернення позивачу сплачених грошових коштів, у зв`язку з чим звертається до суду за захистом свої порушених прав. 
Окрім цього, просить стягнути неустойку та моральну шкоду, зазначаючи, що відповідач з 05.02.2023 року по день звернення позивача до суду, не здійснив дій пов`язаних з виконанням зобов`язань стосовно ремонту та/або заміни несправного товару на новий, повернення коштів, сплачених позивачем. Станом на 15.05.2023 року затримка складає 85 днів, а неустойка 12999, 00 грн. Разом з тим, придбавши товар позивач ніяк не очікував, що не зможе користуватись ним за призначенням тривалий час. Після передачі товару відповідачу з вимогою ремонту, сподівався отримати його у визначенний 14 денний строк, проте не отримав, в подальшому позивач тривалий час знаходився в стані інформаційної невизначеності щодо строків ремонту, істотності недоліків та отримавши відмову від відповідача 10.03.2023 року у поверненні коштів, два місяці не мав жодного повідомлення про товар. Всі ці обставини спричинили зміну звичного ритму життя, непорозуміння в сім`ї, загострення стосунків з родиною, хвилювання, втрату додаткового часу на вирішення питань пов`язаних з придбанням товару неналежної якості.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до Магазин «Цитрус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Максішоп» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії - задоволеною
Стягнуто з Товариства з обмеженої відповідальністю «Максішоп» ( код ЄДРПОУ 43886227, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Маразліївська 1/20) в особі магазину «Цитрус» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 29048 (двадцять дев`ять тисяч сорок вісім) грн. 15 коп., з яких: 12999 грн. 00 коп. кошти за придбаний товар, 11049 грн. 15 коп. неустойка, 5000 грн. 00 коп. моральна шкода.
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом   ОСОБА_1 до Магазин «Цитрус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Максішоп» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженої відповідальністю «Максішоп» ( код ЄДРПОУ 43886227, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Маразліївська 1/20) в особі магазину «Цитрус» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з рішенням суду та додатковим рішенням суду, ТОВ «Максішоп» подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та позовні вимоги позивача задовольнити частково у частині стягнення неустойки за затримку безоплатного усунення недоліку понад встановлений договором строк у розмірі 5199,60 грн, в задоволенні інших вимог відмовити. Вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Поліщук О.Г. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає, що рішення суду є законними, обґрунтованими і такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права.
В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку представник позивача ОСОБА_1 адвокат Поліщук О.Г. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу,апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що 26.11.2022 року в магазині «Цитрус», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги 134/1 , де знійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «Максішоп», позивач ОСОБА_1 з використанням електронного кабінету магазину, оформив замовлення на придбання Роботу-пилососу «Lydsto R1», чорний зі станцією самоочищення в кількості 1 одиниця, загальною вартістю 12999, 00 грн. згідно видаткової накладної №КХ000019832 від 26.11.2022 року (т.1 а.с. 14).
Встановлено також, що 05.02.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до сервісного центру щодо гарантійного ремонту через магазин «Цитрус» Робота-пилососа «Lydsto R1» чорний зі станцією самоочищення, який було здано на гарантійний ремонт до сервісного центру «Цитрус Сервіс», що підтверджується квитанцією про приймання товару №КХ000000024 (т.1 а.с. 18).
Згідно вказаної квитанції про приймання товару п. 1.1. строк виконання ремонту (в т.ч. гарантійного) здійснюється впродовж 14 днів з моменту прийняття товару або за заявою сторін в інший строк (згідно зі ст. 8 п. 9 Закону України «Про захист прав споживачів»).
За результатами даного звернення сервісний центр «Цитрус Сервіс» 26.04.2023 року склав акт виконаних робіт №000013581, згідно якого за результатами діагностики комісія прийшла до висновку, що заявлена несправність не підтвердилась, періодично зв`язок із застосунком не стабільний, найменування виконаних робіт - заміна системної плати аксесуарів, використані комплектуючі - материнська плата «Lydsto R1».
06.03.2023 року позивач ОСОБА_1 заявив вимогу до відповідача ТОВ «Максішоп», згідно якої зазначив, що 03.03.2023 року йому зателефонували з сервісного центру та повідомили, що ремонт роботу пилососу затримується так як потрібна заміна материнської плати, ремонт буде тривати до 45 календарних днів та просив розірвати договор і повернути сплачені за товар кошти (т.1 а.с. 16).
Встановлено, що за наслідками розгляду вимоги позивача з приводу розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів за товар, позивачу, магазин «Цитрус» вказує, що адміністрація «Цитрус» не має можливості задовольнити вказану вимогу, оскільки у придбаному товарі не виявлено істотного недоліку (т.1 а.с. 17-18).
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення в повній не відповідають.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
 
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційній скарзі, Київський апеляційний суд виходить із такого.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням найманого працівника.
Пунктом 7 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).
Відповідно до п. 15 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захистправ споживачів» визначено поняття гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також відшкодування майнової та моральної шкоди.
Згідно ч.1 ст. 676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.
Відповідно до статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Крім того, ч. 1 ст. 708 ЦК України передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
Матеріалами справи підтверджується, що гарантійний строк на товар, Робот-пилосос «Lydsto R1», чорний зі станцією самоочищення становить 365 днів.
Встановлено, що після покупки Робота-пилососу «Lydsto R1», чорний зі станцією самоочищення, тобто протягом гарантійного строку, позивач звернулвся до магазину «Цитрус» з приводу того, що придбаний товар має недоліки в роботі, однак даний факт не був підтверджений відповідачем, проте, були виконані роментні роботи та замінена системна плата аксесуарів.
За ч. 1 ст.8 Закону України «Про захистправ споживачів» та ст.678 ЦК України у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Згідно з ч. 3 ст. 8 даного Закону, вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.
Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.
Встановлено, що позивач звернулвся за своїм вибором до продавця товару протягом гарантійного строку з вимогою безоплатного усунення недоліків придбаного товару в розумний строк, на протязі 14 днів, чого відповідач не заперечував.
Як вбачається з акту виконаних робіт №000013581 від 26.04.2023 року , за результатами діагностики Робот-пилосос «Lydsto R1», чорний зі станцією самоочищення, вказаних позивачем недоліків не виявлено.
За ч. 12 ст.8 Закону України «Про захистправ споживачів» виробник зобов`язаний відшкодувати всі збитки продавця (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті), який розглядає претензію споживача до придбаного товару.
Тобто, відповідачі мають право і можливість вирішити з виробником або його представником питання щодо відшкодування понесених продавцем збитків в разі задоволення вимог споживача.
Згідно з п. 12, 13 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захистправ споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.
Отже, з урахуванням вищенаведених норм, право на заміну товару або розірвання договору купівлі-продажу товару виникає у споживача за умови виявлення саме істотного недоліку протягом гарантійного строку, який виник з вини виробника товару. При цьому, для віднесення виявленого недоліку до числа істотних, недолік обов`язково повинен: робити неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, бути таким, що виник з вини виробника товару, після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин та має бути наділеним хоча б однією з ознак, передбачених підпунктами «а» - «в» п. 12 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захистправ споживачів» у сукупності. Жодна із вказаних ознак сама по собі не може свідчити про наявність істотного недоліку у товарі та бути підставою для заміни товару.
В порушення вимог ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», в якій передбачено, що при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк, гарантійний ремонт робота-пилососа склав 72 дні, з врахуванням того, що за результатами діагностики заявлений недолік не підтверджено, порушень умов гарантії не виявлено.
Згідно з положенням, передбаченим ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Вказане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків доказування.
При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід враховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).
До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров`ю або майну споживача.
А, у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.
Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2019 року у справі № 904/5002/18.
Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.
Відповідач по справі не надавав позивачу пропозицію проведення незалежної експертизи, враховуючи, що обов`язок доказування у справах цієї категорії покладається саме на продавця, а тому він має бути зацікавлений у проведенні експертизи.
За таких обставин товар, а саме Робот-пилосос «Lydsto R1», чорний зі станцією самоочищення, є неналежної якості, сервісний центр, який його досліджував не є експертною установою, а його висновок - не є висновком експертизи, обов`язковість якої передбачена Законом України «Про захист прав споживачів», а тому не є належним і допустимим доказом того, що були відсутні недоліки товару.
Також відсутні допустимі та належні докази погодження з позивачем продовження строків гарантійного ремонту, більш ніж на 14 днів.
За змістом абз. 2 ч.3 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.2 ст. 678 ЦК України, у споживача виникає право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми у разі істотного порушення вимог щодо якості товару, якими є, зокрема, виявлення недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними затратами часу.
Встановлено, що ремонт роботу-пилососу зайняв час із 05.02.2023 року по 26.04.2023 року і такий час вочевидь є непропорційним, оскільки сторонами визначено розумний строк не більше 14 днів.
У зв`язку з цим, доводи відповідача ТОВ «Максішоп» щодо можливості вимагати розірвання договору та повернення коштів за товар лише у разі виявлення істотного недоліку, є необґрунтованими, оскільки такі доводи суперечать нормі абз.2 ч.3 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.1 ч.2 ст.678 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, висновків суду першої інстанції не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки суду першої інстанції, яким була надана належна правова оцінка, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення щодо відшкодування шкоди.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром стягнутої моральної шкоди,  виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», при  задоволенні позовних вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної(немайнової) шкоди.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, немайнових втрат, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що відповідач має нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем.
Задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.ст. 23,  1167 ЦК України та стягуючи з відповідача 5000 гривень, районний суд виходив із ступеню душевних страждань позивача, тяжкості вимушених змін у житті позивача та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про розмір відшкодування в сумі  5000 гривень, не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості та з врахуванням обставин справи, приходить до висновку про відшкодування заподіяної моральної шкоди ОСОБА_1 в сумі 1000 грн.   
Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо розміру стягнутих витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року 
№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі№ 640/18402/19(провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому,що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З матеріалів справи відомо, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання адвокатських (правових) послуг №10/05-23 від 10.05.2023 року, додаткова угода №1 до договору, копія квитанції ; Н828-3ТВР-М72Х-КАВ8 від 13.06.2023 про переказ авансового платежу на суму 3000, 00 грн., скріншот результату транзакції, акт надання послуг від 28.12.2023 року, відповідно до якого загальна сума послуг становить 10000, 00 грн.
Матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг адвоката Поліщук О.Г. з надання правової допомоги. 
Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, судова колегія виходить з того, що справа про захист прав споживача для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. 
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу ОСОБА_1 послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ТОВ «Максішоп» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на те, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, проте порушено норми процесуального права щодо визначення розміру стягнутої моральної шкоди та розміру витрат, які були понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2023 року в частині стягнення моральної шкоди слід змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з 5000 грн. до 1000 грн., та додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 січня 2024 року слід змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу з 10000 грн. до 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Максішоп» - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з 5000 грн. до 1000 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 січня 2024 року - змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу з 10000 грн. до 3000 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач                                                                  А. М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                    Л. Д. Поливач
 
                                                                                                          О. І. Шкоріна