ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/226/24 Справа № 705/1198/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Годік Л. С. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм «ЄвропатрансАгро», 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-
в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 07.02.2024 року о 12 год. 20 хв. на а/д М-05 Київ-Одеса, 210 км, керував т/з DAF FTXF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконну (безпідставну) зупинку працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням.
Зазначає, що за повної відсутності ознак сп`яніння, в поліцейських не було і законних підстав для пропозиції йому огляду, а тому і відмова від такого не є порушенням ст.130 КУпАП, тоді як ст.266 КУпАП передбачає реальні, а не вигадані ознаки сп`яніння, як законну підставу для огляду. 
В судове засідання, призначене апеляційним судом на 19 квітня 2024 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 не з`являвся, при цьому про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення текстового повідомлення у додаток «Viber», про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходили. 
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь упровадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Разом з тим, згідно вимог ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З врахуванням зазначеного, вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №099417 від 07.02.2024 згідно якого, ОСОБА_1 07.02.2024 року о 12 год. 20 хв. на а/д М-05 Київ-Одеса, 210 км, керував т/з DAF FTXF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР;
- рапорту поліцейського взводу патрульної поліції в м.Умань УПП в Черкаській області С.Керноса від 07.02.2024, згідно з яким на водія транспортного засобу DAF FTXF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DT 300843.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на не незаконну (безпідставну) зупинку працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням.
Вважаю зазначені доводи неприйнятними, оскільки, в Україні, як на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , так і на даний час, діє режим воєнного стану у зв`язку із військовою агресією, через що працівникам патрульної поліції надано право зупинки будь-яких транспортних засобів (на блокпостах чи під час патрулювання), що хоча і може призвести до звуження певних прав особи, проте, на переконання апеляційного суду, таке звуження прав особи є виправданим під час дії режиму воєнного стану. Крім того, це підтверджується рапортом поліцейського взводу патрульної поліції в м.Умань УПП в Черкаській області ДПП С.Керноса від 07.02.2024, в якому зазначено, що працівником поліції перебуваючи на службі по забезпеченню безпеки дорожнього руху та громадської безпеки екіпажу РУБІЖ 12, з метою перевірки документів було зупинено транспортний засіб DAF FTXF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . 
Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що при повній відсутності ознак сп`яніння, в поліцейських не було законних підстав для пропозиції йому огляду, а тому і відмова від такого не є порушенням ст.130 КУпАП, тоді як ст.266 КУпАП передбачає реальні, а не вигадані ознаки сп`яніння, як законну підставу для огляду. Оскільки, 
Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року , огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №099417 від 07 лютого 2024 року поліцейськими зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, відповідно до чого у поліцейських були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено. Порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.
Доводи апелянта щодо не відсторонення його від керування транспортним засобом, вважаю неприйнятими, оскільки факт відсторонення від подальшого керування ОСОБА_1 транспортним засобом, після складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, за фактом керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, матеріалами справи не підтверджується, а саме, недотримання поліцейськими, у зазначеному випадку, вимог ст. 266 КУпАП оцінюється судом, як допущений недолік при виконанні поліцейськими своїх повноважень та невжиття заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, який суттєвого впливу на законність постанови судді першої інстанції, з урахуванням обставин вчиненого, немає.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба