П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
25 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/23039/23	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів  Осіпова Ю.В., Танасогло Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року у справі №420/23039/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
04 вересня 2023 року ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.07.2023 року №156050019102 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за її заявою, поданою разом із додатком 12.07.2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно переглянути заяву від 12.07.2023 року про призначення ОСОБА_1 виплати пенсії, врахувавши до загального страхового стажу наступні періоди навчання: з 01.09.1979 року по 19.06.1982 року згідно до диплому серії НОМЕР_1 від 19.06.1982 року; з 01.09.1983 року по 20.05.1989 року згідно до диплому серії НОМЕР_2 від 24.05.1989 року.
Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що починаючи з 2010 року ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності, проте, у зв`язку з анексією Автономної Республіки Крим та міста Севастополя з 2014 року виплата їй пенсії припинена. На даний час, позивачка є внутрішньо переміщеною особою з міста Севастополю, яка в січні 2020 року переїхала до міста Одеси.
Так, у липні 2023 року позивачка звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, до якої долучено відповідний пакет документів. За наслідками розгляду поданої заяви, рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 19.07.2023 року відмовлено у призначенні пенсії з огляду на те, що відсутня довідка-атестат про припинення пенсії за попереднім місцем проживання пенсіонера.
На переконання позивачки, прийняте Головним управлінням рішення про відмову у призначенні пенсії порушує гарантоване Конституцією України право ОСОБА_1 на соціальний захист, справедливий та гарантований державою рівень пенсійного забезпечення. При цьому, як стверджує позивачка, право пенсіонера на отримання пенсії не може залежати від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. З наведених вище підстав, позивачка уважає, що спірне рішення пенсійного органу про відому у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 29 грудня 2023 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.07.2023 року №156050019102 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на заяву, подану разом із додатком 12.07.2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2023 року про призначення пенсії за віком згідно із статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням висновків суду. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. 
Як зауважено окружним адміністративним судом, отримання відповідної довідки-атестата з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) позивачки покладається саме на орган, який призначає пенсію. У свою чергу, неможливість направлення Головним управлінням запиту про витребування відповідної інформації, не може позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення.
Оскільки передбачене Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на призначення пенсії не поставлено у залежність від можливості пенсійного органу підтвердити припинення їй виплати пенсії за попереднім місцем проживання, суд попередньої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та наявність правових підстав для його скасування.
Не погоджуючись з означеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – скаржник, пенсійний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та в цій частині прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що до звернення ОСОБА_1 не долучено довідку-атестат про припинення пенсії за попереднім місцем проживання пенсіонера. Наведена обставина, на переконання скаржника, унеможливлює призначення пенсійним органом пенсії (поновлення виплати пенсії) за місцем постійного або тимчасового проживання пенсіонера.
Крім цього, скаржник звертає увагу, що у зв`язку із введенням воєнного стану на території України та до його закінчення припинено листування з органами російської федерації, у тому числі надіслання запитів щодо пенсійних справ для виплати пенсій особам за новим місцем проживання. За таких обставин, на думку скаржника, відмовляючи позивачці у призначенні пенсії за віком, пенсійний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Позивачка – ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як з`ясовано апеляційним судом та установлено судом першої інстанції, згідно до довідки від 25.02.2020 року №5138-5000272257 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 .(а.с.9)
20.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою, у якій просила взяти на облік до територіального управління Пенсійного фонду України за місцем її фактичного проживання, та відновити виплату пенсії з дати її звернення, нарахувати і сплатити заборгованість по пенсії, починаючи з дати припинення її виплати.(а.с.12)
Листом від 12.05.2023 року №11799-10795/М-02/8-1500/23 Головним управлінням ПФУ в Одеській області надана відповідь, у якій ОСОБА_1 повідомлено, що після отримання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщені особу їй необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) щодо запиту паперової пенсійної справи з Автономної Республіки Крим та м. Севастополь та подати заяву на поновлення виплати пенсії з наданням необхідних документів.(а.с.13)
08.06.2023 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою довільної форми, у відповідь на яку, листом №16312-15989/М-02/8-1500/23 від 08.06.2023 року пенсійним органом повідомлено про те, що заява про поновлення пенсії за додатком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.(а.с.14)
12.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком в порядку статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та доданими документами.(а.с.50-51)
Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 12.07.2023 року та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення №156050019102 від 19.07.2023 року про відмову в призначенні пенсії.
В якості підстави для відмови, з посиланням на приписи підпункту 9 пункту 2 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, пенсійним органом зазначено про те, що до поданої заяви не додано довідку-атестат про припинення виплати пенсії.(а.с.5 зворотній бік)
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 року.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: 
громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно із п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Приписами п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV установлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009); 
3) у разі смерті пенсіонера; 
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 
5) в інших випадках, передбачених законом.
Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.
Слід зазначити, що 15.04.2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII.
Означеним Законом визначено статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії російської федерації, встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнано тимчасово окупованою територією.
Згідно до положень частини першої та другої статті 7 цього Закону для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. 
Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №234, у пункті 1 якого зазначено, що цей Порядок визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які (1) проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і (2) не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду російської федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації.
Разом з цим, починаючи з 22.11.2014 року набув чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 року, яким встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
У відповідності із ст.1 цього Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 року факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
При цьому, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.
Зазначена норма застосовується до усіх внутрішньо переміщених осіб, зокрема й тих, які відмовилися від довідки.
Враховуючи вище викладене, призначення (поновлення виплати) пенсій особам, які проживали на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, залишили її та зареєстрували місце проживання і постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.
Як слідує зі змісту спірного рішення, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні (поновленні) пенсії Головне управління ПФУ в Запорізькій області послалось на положення підпункту 9 пункту 2-1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1.
Так, вказаними приписами Порядку від 25.11.2005 року №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії.
Колегія суддів уважає необґрунтованими такі посилання відповідача, оскільки на час звернення до пенсійного органу ОСОБА_1 не проживала і наразі не проживає на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (проживає у м. Одесі), а тому до неї не застосовується положення статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII і, відповідно, вимоги підпункту 9 пункту 2-1 Порядку №22-1.
Як наслідок, не застосовується і пункт 4 Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя №234, яким визначено, що територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації, а виплата пенсії після надходження-пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.
На переконання судової колегії, застосування ГУ ПФУ в Запорізькій області вищезгаданих нормативно-правових актів при розгляді заяви ОСОБА_1 є безпідставним.
Судова колегія наголошує, що відсутність документів на підтвердження припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації та неможливість отримання пенсійної справи пенсіонера, не може бути підставою для позбавлення його (її) права на пенсію в Україні.
Більше того, виключний перелік підстав для припинення виплати пенсій наведено у статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, наявність яких у справі, що розглядається, апеляційним судом установлено не було.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні (поновленні виплати) пенсії ОСОБА_1 , яке обґрунтоване посиланням на підпункт 9 пункту 2-1 Порядку №22-1, є неправомірним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи спір, апеляційний суд враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 30.01.2024 року по справі №320/424/23.
Відтак, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно Установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року у справі №420/23039/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    Т.М. Танасогло