ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/22901/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Заїки М.М.,
суддів                    - Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
при секретарі                    - Малій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі -  відповідач, ГУНП в Київській області), у якому просив суд:
-  визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №135 о/с від 23.06.2023 про звільнення із служби в поліції ОСОБА_1 ;
-  визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №229 від 20.06.2023 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Броварського РУП ГУНП в Київській області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;
-  поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору контролю за обігом зброї Броварського РУП ГУ НП в Київській області, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах внутрішніх справ України;
-  стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області середній заробіток - грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 23.06.2023 і до моменту фактичного поновлення на роботі;
-  стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2024  відмовлено у задоволенні позову.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що до позивача обґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільненні зі служби в поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 скасувати, прийняти нове рішення про  задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувані накази прийняті на підставі необґрунтованого та безпідставного висновку службового розслідування від 20.06.2023. 
Встановлені відповідачем під час службового розслідування обставини, на підставі яких позивача було звільнено зі служби в поліції, є надуманими та не підтверджуються належними доказами. Дисциплінарна комісія не виконала покладених на ней завдань під час проведення службового розслідування, адже не встановила дійсні обставини, що мають бути встановлені, не обґрунтувала, у чому саме полягають порушення, які за висновком   службового розслідування від 20.06.2023 допустив позивач.
Позивач не відмовлявся надавати пояснення. Доводи про зберігання позивачем у сейфі службового кабінету добровільно зданої зброї є безпідставними, адже сам відповідач не приймає добровільно здану зброю.
На час проведення службового розслідування та видання оскаржуваних наказів щодо позивача не було обвинувального вироку суду, у зв`язку з чим вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не є доведеною.
Відповідачем, при застосуванні до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення, не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, його особу, ступінь його вини, його попередню поведінку та ставлення до служби, а також жодним чином не вмотивовано неможливості застосування до позивача більш м`якого виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення зі служби в поліції. При цьому, припинення служби за порушення Присяги застосовується лише у крайніх випадках.
Крім того, судом проігноровано те, що під час видання оскаржуваного наказу позивач знаходився на лікуванні.
Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалами від 17.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та безпідставність доводів позивача.
У судовому засіданні позивач та представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали та просили суд вимоги останньої задовольнити повністю. 
Представник відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено,  наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №118 о/с від 30.04.2021  ОСОБА_1 призначено на посаду начальника сектору контролю за обігом зброї Броварського РУП ГУНП в Київській області.
13.06.2023 до ГУНП в Київській області з Броварського РУП ҐУНП в Київській області надійшла інформація про те, що працівниками Служби безпеки України спільно з працівниками ТУ ДБР у м. Києві, у рамках кримінального провадження №42023100000000140 від 10.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України  (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або повторно, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди), затримано начальника сектору контролю за обігом зброї Броварського РУП ГУНП в Київській області  ОСОБА_1 .
Також 13.06.2023 прокурором Київської міської прокуратури повідомлено          ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3    ст. 368 КК України.
ГУНП в Київській області призначено службове розслідування  за фактом повідомлення Київською міською прокуратурою про затримання позивача, у рамках кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Дисциплінарною комісією ГУНП в Київській області за вказаним фактом проведено службове розслідування результати якого відображені у висновку від 20.06.2023.
Так, у висновку службового розслідування   від 20.06.2023 зафіксовано наступне.
02.03.2023 приблизно о 11:20, перебуваючи за адресою місцезнаходження дозвільної системи Броварського РУП ГУНП в Київській області, а саме по вул. Лесі України, 1 у              м. Бровари, Київської області, в особистій розмові громадянин ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що його товариші мають намір отримати дозвіл на придбання пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями летальними снарядами несмертельної дії.
Дізнавшись вказану інформацію у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на отримання від ОСОБА_2 неправомірної вигоди для себе за оформлення відповідних дозвільних документів для придбання пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.
Надалі ОСОБА_1 повідомив громадянину ОСОБА_2 , що за кожну одиницю зброї на яку необхідно оформити дозвіл на придбання, йому необхідно буде платити 200 доларів США, а також підготовити пакет документів із даними особи, на яку будуть оформлятися такі дозвільні документи.
Реагуючи на вказане, працівниками ГУ СБУ у м. Києві та Київській області вказану інформацію було передано до Київської міської прокуратури, працівниками якої за результатами її розгляду, відомості 10.03.2023 було внесено до ЄРДР за №42023100000000140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3           ст. 368 КК України та розпочато досудове розслідування.
30.05.2023 приблизно о 15:00, перебуваючи за адресою місцезнаходження дозвільної системи Броварського РУП ГУНП в Київській області, у ході особистої зустрічі громадянин ОСОБА_2 на вимогу ОСОБА_1 , передав останньому пакет документів із даними громадянина ОСОБА_3 , зокрема завірені належним чином копії паспорта громадянина України, ідентифікаційного номеру платника податків, довідки про реєстрацію місця проживання особи, фотокартки 3х4.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, під час спілкування з ОСОБА_2 , продемонстрував останньому екран власного мобільного телефону на якому було зображено надпис « 300 S». Таким чином, довівши останньому до відома, що сума неправомірної вигоди за оформлення дозвільних документів для придбання пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії буде складати 300 доларів США за одну одиницю.
Після отримання від ОСОБА_2 файлу з документами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 запросив його пройти до приміщення дозвільної системи Броварського РУП ГУНП в Київській області.
Перебуваючи у вищезазначеному приміщенні, ОСОБА_1 , наказав ОСОБА_2 , покласти грошові кошти у розмірі 200 доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 30.05.2023 становило 7313,72 грн) до файлу з документами ОСОБА_3 , які перебували на столі, що останній і зробив.
Надалі, у ході бесіди ОСОБА_2 домовився з ОСОБА_1 донести іншу частину неправомірної вигоди, тобто 100 доларів США наступного дня, тобто 31.05.2023.
ОСОБА_1 пакет документів із даними громадянина ОСОБА_3 передав для опрацювання до ВКОЗ ГУНП в Київській області, що розташоване по вул. Лесі Українки, 35 у м. Вишневе, Бучанського району, Київської області.
У подальшому начальник ВКОЗ ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_4 , після накладення відповідної резолюції розгляд матеріалів доручив на виконання заступнику начальника ВКОЗ ГУНП в Київській області майору поліції      ОСОБА_5 , який у свою чергу відповідно до пункту 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України від 21.08.1998 №622, 06.06.2023 виписав дозвіл на придбання пристрою для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями несмертельної дії та надав його ОСОБА_4 для резолюції.
01.06.2023 приблизно о 15:30, перебуваючи у приміщенні дозвільної системи Броварського РУП ГУНІ в Київській області, ОСОБА_1 на виконання раніше узгоджених домовленостей, отримав від ОСОБА_2 іншу частину неправомірної вигоди у розмірі 100 доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 01.06.2023 становило 3656,86 грн) та повідомив останнього про те, що приблизно через два тижні повідомить про готовність дозвільних документів для придбання ОСОБА_3 пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.
13.06.2023 приблизно о 14:55, перебуваючи у приміщенні дозвільної системи Броварського РУП ГУНІ в Київській області, ОСОБА_1 на виконання раніше узгоджених домовленостей передав ОСОБА_2 дозвіл на придбання пристрою для відстрілу патронів споряджених гумовими метальними снарядами несмертельної дії НОМЕР_1 від 06.06.2023, виданого на ім?я ОСОБА_3 .
Того ж дня, після вищевказаного о 15:01, ОСОБА_1 було затримано працівниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.
Також встановлено, що ОСОБА_1 у порушення вимог пункту 9 розділу ІІ Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї, затвердженої наказом МВС України від 31.05.1993 №314, безпідставно зберігав у сейфі службового кабінету добровільно здану зброю, чим відповідно вчинив дисциплінарний проступок.
На підставі наведеного у висновку службового розслідування   від 20.06.2023 зроблено наступний висновок.
За порушення службової дисципліни, п.п. 1, 2 ч.ч. 1, 2 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію України»  від 02.07.2015 №  580-VIII (далі - Закон                 № 580-VIII), п.п. 1, 2, 6, 13 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за №2337-VII (далі - Дисциплінарний статут), ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2 п. 1 розділу 11 , абзацу 1 п.3, абзацу 2 п. 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 року, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019 року та п. 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018 року, п. 9 розділу 11 Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї, затвердженої наказом МВС України №314 від 31.05.1993 року (зі змінами наказ МВС України №826 від 24.09.2012 року), що виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, неповідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді керівництву про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою, вчиненні вчинку, який призвів до підриву авторитету Національної поліції України у суспільстві, перешкоджанні у проведенні службового розслідування, поданні належного прикладу підлеглим працівникам поліції у дотриманні Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, використанні службового становища в особистих інтересах або інтересах третіх осіб, не сприянні керівникові в організації отримання службової дисципліни, безпідставному зберіганні у сейфі службового кабінету добровільно зданої зброї - застосувати до начальника сектору контролю за обігом зброї Броварського РУП ГУ НІ в Київській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
З огляду на вказаний висновок службового розслідування від 20.06.2023, Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області №229 від 20.06.2023 за порушення службової дисципліни, п.п. 1, 2 ч.ч. 1, 2 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону №  580-VIII, п.п. 1, 2, 6, 13 ст. 1 Дисциплінарного статуту, ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2 п. 1 розділу 11 , абзацу 1 п. 3, абзацу 2 п. 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 року, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019 та п. 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018 року, п.9 розділу 11 Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї, затвердженої наказом МВС України №314 від 31.05.1993 року (зі змінами наказ МВС України №826 від 24.09.2012 року), що виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, неповідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді керівництву про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою, вчиненні вчинку, який призвів до підриву авторитету Національної поліції України у суспільстві, перешкоджанні у проведенні службового розслідування, поданні належного прикладу підлеглим працівникам поліції у дотриманні Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, використанні службового становища в особистих інтересах або інтересах третіх осіб, не сприянні керівникові в організації отримання службової дисципліни, безпідставному зберіганні у сейфі службового кабінету добровільно зданої зброї - вирішено застосувати до начальника сектору контролю за обігом зброї Броварського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області №135 о/с від 23.06.2023 позивача звільнено зі служби в поліції (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Позивач не погодився із вказаними висновками службового розслідування та прийнятими на їх підставі наказами, вважає своє звільнення незаконним, а тому звернувся до суду із вказаним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  до позивача обґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільненні зі служби в поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону  №  580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 6 Закону №  580-VIII  встановлено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За приписами частини першої статті 18 Закону №  580-VIII  поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Як установлено частиною першою статті 19 Закону  №  580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону  №  580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно із частиною першою статті 64 Закону №  580-VIII    особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).
Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:               1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).
Частинами першою-третьою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. 
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:            1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;                          5) користуватися правничою допомогою. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Доводи позивача про те, що він не відмовлявся надавати пояснення спростовуються наявним у матеріалах справи поясненнями від 13.06.2023, за змістом яких ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України.
Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;               7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;           2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.1998 №  893 (Порядок № 893).
За приписами розділу VI Порядку №  893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку №  893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
За змістом пункту 1 розділу V Порядку №  893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №  893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку №  893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179 від 9 листопада 2016 року затверджені Правила етичної поведінки поліцейських (далі - «Правила №1179»).
Відповідно пункту 1 розділу І Правил №1179, правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей, які поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції (пункт 2 розділу І Правил №1179).
Пунктом 4 розділу І Правил №1179 передбачено, що під час прийняття на службу до поліції особу ознайомлюють з вимогами цих Правил.
Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Правил №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема повинен:
- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;
- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;
- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;
- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;
- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейському, зокрема заборонено допускати будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками, дискримінацію в будь-якій формі.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5 розділу IV Правил №1179 незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний: - бути тактовним та доброзичливим; - висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі; - надати можливість особі висловити власну думку; - до всіх потерпілих від злочинів або інших правопорушень проявляти повагу, охороняти їх безпеку та право на невтручання в особисте життя.
За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним (пункт 4 розділу ІV Правил №1179).
З метою зменшення кількості випадків застосування поліцейських заходів примусу поліцейський повинен проявляти розсудливість, відкритість, почуття справедливості, володіти комунікативними навичками (переконання, ведення переговорів тощо), а в необхідних випадках мати керівні та організаційні якості (пункт 5 розділу ІV Правил №1179).
Відповідно до пункту 1 розділу V Правил №1179 керівник органу (підрозділу) поліції зобов`язаний запобігати проявам неетичної поведінки своїх підлеглих поліцейських шляхом організації роботи з розвитку професійної етики, у тому числі через проведення навчань, інформаційно-роз`яснювальної роботи.
Керівник органу (підрозділу) поліції у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими зобов`язаний у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції (пункт 2 розділу V Правил №1179).
Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2123-IX, який набрав чинності 1 травня 2022 року, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнений розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».
Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (частина третя статті 26 Дисциплінарного статуту).
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (частина п`ята статті 26 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції (частина шоста статті 26 Дисциплінарного статуту).
Частиною першою статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
Відповідно до частин першої-другої статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (абзац перший частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту).
У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє (абзац п`ятий частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту).
Як обґрунтовано зазначає позивач такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу і повинен застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків.
Аналіз норм законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, свідчить, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
У постанові від 07.03.2024 у справі № 420/3952/20 Верховний Суд вказав, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Варто зазначити, що зі змісту Присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції висновується, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції.
Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Верховний Суд звертає увагу, що поведінка працівника Національної поліції України завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам стража правопорядку.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Проаналізувавши зміст статті 29 Дисциплінарного статуту у постанові від 23.11.2023 у справі №  420/14443/22 Верховний Суд зауважив, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
У цій же постанові Верховний Суд підсумував, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
Вказані висновки підтримані Верховним Судом і у постановах від 29.02.2024 у справі   №  260/5566/22, від 21.03.2024 у справі № 380/4470/23.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про те, що відсутність судового рішення (вироку) у кримінальному провадженню №42023100000000140 від 10.03.2023, яким би підтверджувались обставини, що ставляться в провину позивачу свідчить про протиправність оскаржуваних наказів.
Так, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII).
Закон №580-VIII виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції.  Вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
У постановах від 03.05.2019 у справі № 810/2073/16, від 07.03.2024 у справі                     № 420/3952/20 Верховний Суд вказав, що факт непритягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності ніяким чином не ототожнюється з відсутністю в діях поліцейського порушення службової дисципліни. Адміністративна, кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними і самостійними видами відповідальності особи.
Твердження позивача про неправомірне посилання дисциплінарної комісії у висновку службового розслідування на матеріали, зібрані під час проведення досудового розслідування, а також про відсутність вироку суду відносно нього, є хибними, оскільки дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, а лише перевірила обставини події на предмет дотримання вимог, що ставляться до поліцейських, та наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Відтак, встановлені дисциплінарною комісією обставини не свідчать про доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вказують на факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та від 02.10.2018 у справі №9901/454/18.
Доводи позивача стосовно того, що у момент винесення спірних наказів він перебував на лікуванні також обґрунтовано відхилені  судом першої інстанції.
Так, на момент винесення наказів про звільнення відповідачу не було відомо про тимчасову непрацездатність позивача, що позивачем не спростовано.
До того ж, частинами 1 та 4 статті 22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
Наслідком звільнення працівника у період його непрацездатності є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі.
Аналогічний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справа №389/2004/16-ц.
Таким чином, оскаржувані накази винесено з урахуванням ступеню вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, а також на підставі Законів України «Про Національну поліцію», «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
Вказані висновки апеляційного суду узгоджуються із змістом висновків, які висловлені Верховним Судом у постановах від 07.03.2024 у справі № 420/3952/20, від 21.03.2024 у справі № 380/4470/23.
Суд зауважує, що затримання позивача працівниками Служби безпеки України спільно з працівниками ТУ ДБР у м. Києві, у рамках кримінального провадження №42023100000000140 від 10.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України  13.06.2023 прокурором Київської міської прокуратури, зумовлює необхідність розглядати такий спір та надавати оцінку правомірності/протиправності дій поліцейського у більш широкому тлумаченні «вчинення діяння, несумісного з його посадою», оскільки, за висновком відповідача, позивачем скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Разом з цим, висновок відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку ґрунтується виключно на поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому, відсутні відомості про наявність будь-яких письмових, речових чи електронних доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Щодо виявленого безпідставного зберігання у сейфі службового кабінету добровільно зданої зброї дисциплінарна комісія не наводить жодних посилань на документи, на підставі яких вона прийшла до вказаного висновку.
До того ж, відповідно до листа №837/109/01-2023 від 17.07.2023 Відділу контролю за обігом зброї ГУ НП в Київській області, відділ озброєння ГУ НП в Київській області працює відповідно до вимог наказу МВС України від 11.01.2018 № 828 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння Національної поліції України», відповідно до якої не передбачене зберігання на складі озброєння зброї, яка здається на знищення та на тимчасове зберігання.
Тому, ГУ НП в Київській області  не приймає від секторів контролю за обігом зброї територіальних підрозділів ГУНП в Київській області вилучену, добровільно здану, знайдену вогнепальну (холодну) зброю і боєприпаси.
Станом на 13.06.2023 у секторі контролю за обігом зброї Броварського РУП, який очолював позивач, фактів порушень ведення обліку в книзі добровільно зданої, вилученої та знайденої зброї не виявилося.
Тобто, ГУ НП в Київській області  не приймало від секторів зброю та за відсутності фактів порушень, недоведеними є посилання відповідача про встановлення дисциплінарною комісією порушення позивачем п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення  чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до  неї, затвердженої наказом МВС України № 314 від 31.05.1993.
У постанові від 07.03.2024 у справі № 420/3952/20 Верховний Суд зауважив, що визначення виду дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями відповідача. При цьому, суд вправі лише перевірити аргументованість, вмотивованість застосованого виду дисциплінарного стягнення, в аспекті вимог статті 19 Дисциплінарного статуту.
В даному випадку відповідач  не дотримався вимог щодо обґрунтування  необхідності застосування до позивача саме обраного стягнення. 
Так, відповідач не зазначив, а матеріали справи не свідчать про те, що до позивача уже застосовувались більш м`які види стягнень. При цьому, відповідач не обґрунтовує неможливості застосування до позивача більш м`якого стягнення.
Зміст висновку службового розслідування та оскаржуваних наказів свідчать про те, що відповідачем не досліджувались наявність або відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність позивача.
Тому суд не може вважати обґрунтованим,  розсудливим та пропорційним відносно вчиненого порушення, вибір відповідачем найбільш суворого стягнення для позивача.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню оскаржувані накази ГУНП в Київській області №229 від 20.06.2023 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Броварського РУП ГУНП в Київській області, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , та №135 о/с від 23.06.2023 про звільнення із служби в поліції ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.  235 КЗпП України у разi звiльнення без законної пiдстави або незаконного переведення на iншу роботу працiвник повинен бути поновлений на попереднiй роботi органом, який розглядає трудовий спiр.
При винесеннi рiшення про поновлення на роботi орган, який розглядає трудовий спiр, одночасно приймає рiшення про виплату працiвниковi середнього заробiтку за час вимушеного прогулу або рiзницi в заробiтку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не бiльш як за один рiк. Якщо заява про поновлення на роботi розглядається бiльше одного року, не з вини працiвника, орган, який розглядає трудовий спiр, виносить рiшення про виплату середнього заробiтку за весь час вимушеного прогулу.
Таким чином, звільнення позивача не є законним, а тому необхідно поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору контролю за обігом зброї Броварського РУП ГУ НП в Київській області, а також стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.06.2023 і до моменту фактичного поновлення на роботі.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
У постанові від 13.01.2021 у справі №495/2876/18 Верховний Суд вказав, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд зауважує, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено заподіяння йому моральної шкоди. Також позивачем не надано до апеляційного суду доказів того, що оскаржувані рішення заподіяли йому моральну шкоду.
З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності, апеляційний суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 50000 грн.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.   
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З огляду на наведене апеляційний суд надав правову оцінку визначальним доводам апеляційної скарги.   Суд зауважує, що не надання оцінки іншим доводам сторін жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат апеляційного розгляду.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат ним не понесено, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 48, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325  КАС України, колегія суддів, -
  
ПОСТАНОВИЛА:
  
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №135 о/с від 23.06.2023 про звільнення із служби в поліції ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №229 від 20.06.2023 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Броварського РУП ГУНП в Київській області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору контролю за обігом зброї Броварського РУП ГУ НП в Київській області.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 23.06.2023 до моменту фактичного поновлення на роботі.
Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття  та підлягає касаційному оскарженню, відповідно до статті 328 КАС України.

             Суддя-доповідач                                                                    М.М. Заїка

            Судді                                                                                           О.М. Ганечко                                           

                                                                                                     В.В. Кузьменко