Справа № 362/1640/24                                                                              Суддя в суді першої інст. – Дорошенко В.М.
Провадження № 33/824/2892/2024                                                      Суддя-доповідач – Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            3 червня 2024 року                                                                                            м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
за участю адвоката – Шияна М.М.,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шияна М.М. на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2024 року, 
 
В С Т А Н О В И В:
            
Цією постановою судді місцевого суду:  
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинене за таких обставин.   
25.02.2024 о 03:25 год. у смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Вокзальна, 2, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Jaguar X-Type, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відео реєстратор № 1.
В апеляційній скарзі адвокат Шиян М.М., оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини адміністративного правопорушення, винуватість у його вчиненні, підстави та обґрунтованість притягнення        ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить: постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат Шиян М.М. зважає на те, що справа щодо ОСОБА_1 розглянута суддею місцевого суду з чисельними порушеннями вимог КУпАП, тому дана постанова ґрунтується на неналежних і недопустимих доказах, і підлягає скасуванню та провадження в справі – закриттю. 
Зокрема, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери поліцейського поділений на чотири частини і є перерваним, крім того матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, захисник не заперечував проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 .
Заслухавши думку адвоката Шияна М.М., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив про її задоволення, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає за таких підстав. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактичних обставин, установлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано всебічну та об`єктивну оцінку.  
При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість водія ОСОБА_1                    у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – є правильною.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини,                               є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
Доводи апеляційної скарги адвоката Шияна М.М., наведені апелянтом за її  змістом, суд апеляційної інстанції вважає об`єктивно необґрунтованими, надуманими та неспроможними, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх недостовірності не викликають. 
Зокрема, неспроможними є доводи апелянта про те, що не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки, як вбачається з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з камери поліцейського чітко зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .
Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про те, що      ОСОБА_1 не роз`яснено права, оскільки його документи було перевірено, особа була встановлена, на підставі чого складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому також зазначено про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 63 КУ України та ст. 268 КУпАП. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень.
Не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції доводи апелянта про те, що відеозйомка не була безперервною, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на відеозаписі чітко зафіксовано, у зв`язку з чим щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час проведення огляду ОСОБА_1 поліцейський застосував технічні засоби відеозапису, які у відповідності до вимог КУпАП долучив до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже доводи апеляційної скарги недопустимість відеозапису як доказу по справі, апеляційний суд також знаходить неспроможними.       
На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Таке прямо передбачено п. 2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, про що йдеться в апеляційній скарзі адвоката Шияна М.М., – відсутні.  
Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Шияна М.М. – залишити без задоволення,                   а постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня    2024 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                  А.М. Дрига