ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року	 	Справа № 460/21460/23 пров. № А/857/1600/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна  фірма «АСТРА» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року (суддя Недашківська К.М., м.Рівне, повний текст складено 21 грудня 2023 року),-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна  фірма «АСТРА» (далі – ТОВ) звернулося до суду із позовом до Рівненської митниці (далі – Митниця) в якому просило визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості від 14/03/2023 №UA204020/2023/000035/2 (далі – Рішення). 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В доводах апеляційної скарги вказує, при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України (далі – МК) контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, Митницею встановлено наявність в документах неточностей. Вищевказане свідчило про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.
У відповідності до частини першої статті 311 КАС, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом надані митному органу усі належні документи, які підтверджували числові значення складових митної вартості товару, а контролюючий орган не обґрунтував наявності у поданих документах розбіжностей, неточностей чи неповноти відомостей, що зазначені у них. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що між ТОВ (Покупець) та Shandong Castle International Trade Co., LTD (Китай) (Продавець), укладено Контракт від 29.11.2019 №SDC120191129 (далі – Контракт), з Додатковою угодою № 2 від 25.01.2022, згідно з пунктом 1 якого Продавець зобов`язався продати, а Покупець зобов`язався придбати товар із характеристиками, у кількості, за ціною та на суму згідно Специфікації, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Кожна Специфікація відповідає окремій замовленій партії товару. Пунктом 2 Контракту передбачено, що ціни встановлюються в Доларах США індивідуально для кожної замовленої партії Товару та їх слід розуміти як FOB-Циндао, Китай (Інкотермс-2010). Ціна включає вартість виробництва, пакування, маркування, вантажних робіт у країні Продавця, доставки до порту відправлення, а також всі податки і збори у країні Продавця.
14.03.2023 ТОВ подано до Митниці митну декларацію №23UA204020010179U9 (далі – МД) по партії товару №145С-Р разом з документами, в яких митну вартість товару визначено декларантом за основним методом – ціною договору.
За результатами перевірки поданих декларантом документів, Митницею зроблено висновок, що документи подані декларантом для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.
Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;
3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
4) банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару;
5) документи в межах положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012  № 599, яким затверджено «Правила заповнення декларації митної вартості» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296 (далі – Правила) щодо транспортно-експедиційних витрат за межами території України.
Декларанту роз`яснено про право за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
У відповідь на вимогу митного органу подано лист з роз`ясненнями та лист, що надати інші документи немає можливості.
Відповідачем 14.03.2023 прийнято Рішення, яким митна вартість оцінюваного товару визначена за другорядним методом - резервним методом. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 49 МК встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Статтею 57 МК встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК).
Згідно з частиною першою статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК.
Як видно з матеріалів справи до МД надані декларантом такі документи: Сертифікат якості №145С-Р від 06.01.2023; Пакувальний лист Б/Н від 06.01.2023; Рахунок-фактура (iнвойс) № 145С від 06.01.2023; Коносамент №224272510 від 14.01.2023; Домашній коносамент SZX230162545 від 14.01.2023; Сертифiкат про походження товару №23C486000286/00001 від 10.01.2023; Накладна ЦІМ №11994 від 09.03.2023; Заявка №17 від 05.01.2023; Заявка №50 від 16.02.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №408 від 09.02.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №653 від 10.03.2023; Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №160 від 13.02.2023; підтвердження вартості перевезення №0171 від 13.03.2023; підтвердження вартості перевезення № 902/1 від 09.02.2023; Прейскурант (прайс лист) виробника товару від 30.11.2022; Страховий поліс №015811Гг2пп/9 від 10.01.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 17.06.2021; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 25.01.2022; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 від 09.03.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №145 від 30.11.2022; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №SDCI20191129 від 29.11.2019; Договір (контракт) про перевезення № 00112/17 від 28.12.2017; Договір (контракт) про перевезення № 24032021 від 24.03.2021; Cертифікат №233700В0/000574 від 10.01.2023; Лист №2019112900145C від 30.11.2022; Лист №SDCI20191129 від 29.11.2019; Копія митної декларації країни відправлення № 425920230000000162 від 11.01.2023.
В Рішенні зазначені причини коригування митної вартості товарів:
Подані до митного оформлення та додатково на вимогу митниці документи містять неточності:
1. Згідно пункту 3 Контракту фактично вироблена та поставлена загальна кількість товару у складі кожної партії, що вказана у Комерційних інвойсах, може відхилятися від замовленої кількості, що вказана у відповідних специфікаціях до Контракту в межах 10% в будь – який бік. По позиціям RAL інвойсу дана вимога не дотримана (товщина 0,36 мм та товщина 0,39 мм).
2. Наданий до митного оформлення прайс лист від 30.11.2022 б/н, виписаний у листопаді 2022 року, проте інвойс від 06.01.2023 №145С виписаний у січні 2023. Таким чином до митного оформлення не надано актуальний прайс лист від виробника.
3. У рахунку фактурі щодо транспортно – експедиційних послуг від 09.02.2023 №408 вказана вартість транспортно – експедиційних послуг виключно на території України. Таким чином не надано інформацію щодо витрат по транспортно – експедиційному обслуговуванню за межами території України. Це свідчить про невключення витрат пов`язаних з наданням транспортно – експедиційних послуг по маршруту порт Циндао – Гданськ (Польща), що є порушенням частини десятої статті 58 МК. Також заявкою від 05.01.2023 №17 передбачено включення до вартості транспортно – експедиційних послуг: послуги Documents fee: 50 євро (не ПДВ) (за контейнер), проте у рахунку фактурі щодо транспортно – експедиційних послуг від 09.02.2023 №408 дана послуга не зазначена.
4. Митниця володіє ціновою інформацією щодо митної вартості аналогічного товару (за країною виробництва, виробником), митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 22.11.2022 №UA403020/2022/025049, від 11.11.2022 №UA403020/2022/024198 - 1,3 USD/кг. 
За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та Митниці прийнятної до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК. Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості аналогічного товару (за країною виробництва, виробником), митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 22.11.2022 №UA403020/2022/025049, від 11.11.2022 №UA403020/2022/024198 - 1,3 USD/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 138689,2 USD (106684 кг * 1,3 USD/кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 5071669,8791 UAH (гривень) (138689,2 USD * 36,5686 UAH/ USD).
Проте, у відповідності до пункту 3 Контракту регламентується фактично вироблена загальна кількість товару у складі кожної партії відповідно до окремого комерційного інвойсу.
Тобто фактично вироблена та поставлена загальна кількість товару у складі кожної партії, що вказана у Комерційних інвойсах, може відхилятися від замовленої кількості, що вказана у відповідних специфікаціях до Контракту в межах 10% в будь – який бік.
В даному випадку Специфікація передбачає загальну вагу замовлення, а в комерційному інвойсі зазначається загальна вага партії, а не по кожній позиції окремо , тобто в рамках 10% розбіжності. В розрізі загальної кількості дані умови дотримані.
Щодо питання прайс листа, то відповідачем не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прас-листа, виданого ставить під сумнів достовірність визначеної митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару, в повній мірі відповідає вартості, що визначена у Інвойс. Питання «актуальності» прайс листа не може ставитися митним органом.
При цьому, прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми чи термінів видачі прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту, обмеженість чи актуальність його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Обов`язкове подання прайс-листа частиною другою статті 53 МК не передбачено.
У відповідності до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі – Закон) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Одними з істотних умов є вид та найменування вантажу, розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу.
Згідно статті 12 Закону клієнт зобов`язаний своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію щодо найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення, іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов`язків за договором транспортного експедирування.
У відповідності до пункту 1.2. Договору транспортно-експедиторського обслуговування від 24.03.2021 №24032021, укладеного між ТОВ та Товариством з обмеженою відповідальністю  «УВК-ІНТЕРЕШНЛ» (далі – ТОВ-1) послуги надаються на підставі заявки.
Так, пунктом 12 заявки від 05.01.2023 №17 чітко погоджена умова вартості всіх послуг даного перевезення. При підписанні заявки №17, Експедитор надає ціну брутто з врахуванням своїх експедиційних послуг.
Вказана сума повністю співпадає з сумою виставленого рахунку і є погодженою сторонами.
Крім того, після отримання повідомлення Митниці, ТОВ-1 надано лист від 14.03.2023 №1403/23, що підтверджує включення всіх понесених витрат на транспортно-експедиторське обслуговування з наданням підтверджуючих документів та спростовує твердження про не включення витрат пов`язаних з наданням транспортно – експедиційних послуг по маршруту порт Циндао – Гданськ (Польща).
Тобто, при поданні декларації декларантом надано всі документи, що підтверджують понесені витрати.
Також відповідач вказує, що декларантом при розрахунку митної вартості не враховано транспортно – експедиційних послуги на території України.
Відповідно до частини третьої пункту 2 частини одинадцятої статті 58 МК витрати на транспортування товару після його ввезення не включаються до митної вартості за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню.
За правилами пункту 6 частини другої статті 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Тобто МК не передбачено підтверджувати факт оплати послуг за доставку товару, а тільки відомості про їх вартість.
Верховний Суд у межах розгляду справи №804/16553/14 у постанові від 31.05.2019 дійшов висновку, що у разі, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).
Оскаржуване Рішення не містить інформації про те, які саме основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, не були подані, не було вказано пояснень щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, а щодо товарів, які постачалися за митними деклараціями, які згадуються у рішенні, відсутня будь-яка інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товарів.
Митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що декларантом було зазначено не всі складові числового значення митної вартості товарів, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж заявлена декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролюючим органом митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару – за ціною договору.
З системного аналізу наведених норм МК вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У даному випадку декларантом надані митному органу усі належні документи, які підтверджували числові значення складових митної вартості товару, а контролюючий орган не обґрунтував наявності у поданих документах розбіжностей, неточностей чи неповноти відомостей, що зазначені у них.
Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 324, 325, 328, 329, 383 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. С. Затолочний