П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/554/24	

Категорія:112010201          Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.
          Місце ухвалення: м. Миколаїв
          Дата складання повного тексту:08.04.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) задоволено повністю.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року для перерахунку його пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, 01 лютого 2023 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати і надати до ГУПФ України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ), положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"(далі – Постанова №704) щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року та з  01 лютого 2023 року.
На виконання вказаного судового рішення 26 березня 2024 року судом першої інстанції видано виконавчий лист.
29 березня 2024 року на адресу Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшла заява про визнання виконавчого листа від 26 березня 2024 року у справі №400/554/24 таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування вищезазначеної заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 посилається на те, що рішення суду від 22 лютого 2024 року не отримано відповідачем своєчасно у зв`язку зі збоями в роботі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав судове рішення 27 березня 2024 року та 28 березня 2024 року ним було направлено апеляційну скаргу. Відповідач наголошує, що суд зобов`язаний впевнитись, що рішення набрало законної сили та в подальшому протягом п`яти днів видати виконавчий документ.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року в задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання виконавчого листа у справі №400/554/24 від 26 березня 2024 року таким, що не підлягає виконанню, відмовлено
В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_3 ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції від 22 лютого 2024 не отримано відповідачем своєчасно у зв`язку зі збоями в роботі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав судове рішення 27 березня 2024 та 28 березня 2024 року ним було направлено апеляційну скаргу.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що на момент видачі виконавчого листа – 26 березня 2024 року апеляційна скарга не надходила, відтак рішення набрало законної сили, а тому у суду були  підстави для видачі виконавчих листів по цій справі.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, ч.ч.1, 2 ст. 374 КАС України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
За приписами ч.1 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ч.2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 05 листопада 2020 року у справі №752/2391/17, що наведені в ст. 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.
До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:
-          видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);
-          коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;
-          видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;
-          помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;
-          видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;
-          пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Відповідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Таке законодавче визначення виконавчого провадження характеризує його як виключно примусове виконання судових рішень, а тому факт відкриття виконавчого провадження розпочинає процедуру саме примусового виконання судового рішення.
За такого правового регулювання судові рішення, крім рішень про стягнення періодичних платежів, можуть бути виконані добровільно, виключно до моменту відкриття виконавчого провадження.
Колегія суддів вказує, що суд може визнати виконавчі документи такими, що не підлягають виконанню, якщо обов`язок боржника дійсно відсутній, проте на даний час виконавче провадження відкрито, визначення чи є обов`язок у боржника чи відсутній здійснюється у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".
Вказаний Закон встановлює певний порядок вчинення виконавчих дій та не надає державному виконавцю права вільного розсуду визначати доцільно чи недоцільно вживати їх взагалі, а тому він зобов`язаний вчиняти всіх необхідних заходів для повного та своєчасного виконання рішення суду відповідно до закону, а не крізь призму суб`єктивного сприйняття доцільності вирішувати питання чи здійснювати виконання за виконавчим документом чи ні, про що наголошено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2021 року у справі №905/2999/17.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку, рішення суду у справі №400/548/24 складено у повному обсязі 22 лютого 2024 року, останнім днем подачі апеляційної скарги на рішення по справі є 25 березня 2024 року.
На момент видачі виконавчого листа – 26 березня 2024 року апеляційна скарга не надходила, відтак рішення набрало законної сили, а тому у суду першої інстанції були підстави для видачі виконавчих листів по цій справі.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 червня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.