ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9382/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Ганечко О.М.,
                                                          Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії внутрішніх справ про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної академії внутрішніх справ, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, який оформлено протоколом засідання комісії з житлових питання Національної академії внутрішніх справ №1 від 05.04.2019, в частині рішення про виключення позивача з контрольного списку працівників академії, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку в районних державних адміністраціях;
- зобов`язати відповідача поновити позивача в контрольному списку працівників Національної академії внутрішніх справ, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку в районних державних адміністраціях, в черговості з дати первинної постановки, а саме, з 31.10.2005 в загальній черзі та з 31.10.2005 в першочерговій черзі по категорії пільги   колишній працівник міліції у складі сім`ї з п`яти осіб.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він перебував у контрольному списку працівників Національної академії внутрішніх справ, що потребують поліпшення житлових умов, разом з родиною в загальній черзі під номером 23 з 31.10.2005 та у першочерговій черзі по категорії пільги «колішні працівники міліції» під номером 15 з 31.10.2005, однак спірними рішеннями його протиправно виключено з контрольного списку працівників академії, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку в районних державних адміністраціях, без конкретизації підстав такого виключення, без повідомлення позивача у письмовій формі про зняття з обліку.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки у спірному протоколі №1 від 05.04.2019 не зазначено конкретної підстави та обставини, на підставі якої позивача виключено з контрольного списку.
На думку апелянта, стаття 40 Житлового кодексу України передбачає 6 підстав, за наявності яких громадянина знімають з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у той же час відповідачем не було враховано Положення про комісію з житлових питань Національної академії внутрішніх справ України, затвердженого Наказом від 18.02.2016 №185 відповідно до якого відповідач повинен був прийняти вмотивоване рішення про виключення з контрольних списків раніше внесених осіб на підставах та у порядку, визначеному законодавством. 
Враховуючи, що умова, визначена у частині четвертій статті 96 Закону України «Про Національну поліцію України» є гарантією житлового забезпечення поліцейських після звільнення, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Національної академії внутрішніх справ від 30.12.2010 №240 о/с по особовому складу частково змінено наказ по академії від 30.12.2010 №240 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 , начальника курсу факультету підготовки кадрів спеціальних підрозділів, відповідно до якого позивач вважається звільненим зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
На даний час позивач отримує пенсію за вислугу років.
У відповідності до довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 23.11.2020 №849 позивач перебуває на квартирному обліку з 31.10.2005 у складі сім`ї з 5 осіб, категорія обліку: колишні працівники міліції, дата встановлення категорії   31.10.2005.
Відповідно до листа Національної академії внутрішніх справ від 13.03.2018 №46/П-1363 позивача повідомлено, що відповідно до контрольного списку працівників Національної академії внутрішніх справ, що потребують поліпшення житлових умов, який затверджений Департаментом будівництва та житлового забезпечення КМДА, 30.01.2017 позивач разом із сім`єю із 4 чоловік перебуває в загальній черзі під номером 23 (з 31.10.2005) та у першочерговій черзі по категорії пільги   колишній працівник міліції під номером 15 (з 31.10.2005).
Згідно витягу з АС «Квартоблік» форма №6 станом на 04.05.2018 позивач перебував у контрольному списку (загальна черга) працівників Національної академії внутрішніх справ, які перебувають на обліку в райдержадміністраціях  за номером 19.
При цьому, у відповідності до протоколу №12 засідання комісії з соціально-побутових питань та милосердя Національної академії внутрішніх справ від 21.12.2005 позивача включено в контрольний список академії з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов із внесенням в відповідні пільгові списки з 09.12.2005.
Разом з тим, згідно з витягом з протоколу №1 засідання комісії з житлових питань Національної академії внутрішніх справ від 05.04.2019 позивача виключено з контрольного списку академії на підставі статті 40 Житлового кодексу, оскільки Національна академія внутрішніх справ квартирного обліку не здійснює, веде контрольний список своїх працівників, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку в районних державних адміністраціях.
Листом Національної академії внутрішніх справ від 15.01.2020 №46/05/148 на запит позивача на отримання публічної інформації повторно повідомлено позивачу, що академія квартирного обліку не здійснює та веде контрольний список своїх працівників, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку в районних державних адміністраціях.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на дату виключення позивача з контрольного списку, останній був звільнений зі служби в Національній академії внутрішніх справ України, що вказує про правомірність виключення позивача з контрольного списку як такого, що не є працівником Національної академії внутрішніх справ України.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин визначене Житловим кодексом Української РСР (далі - ЖК ).
Частиною першою статті 5 ЖК встановлено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
Як передбачено частиною першою статті 9 ЖК громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Відповідно до положень статей 9, 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.
Згідно із статями 48, 49 ЖК жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.
У силу положень частини першо статті 39 ЖК   громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Відповідно до статті 40 ЖК громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.
Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:
1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;
1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;
2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;
3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;
4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;
5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.
Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.
Не знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов народні депутати України, які перейшли на постійну роботу у Верховну Раду України, і члени їх сімей за місцем попередньої роботи чи постійного проживання.
Згідно статті 41 ЖК України контроль за станом обліку на підприємствах, в установах, організаціях громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів і відповідними органами професійних спілок.
У свою чергу, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (надалі іменується «квартирний облік»), і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затвердженими   постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470   (далі - Правила №470).
Пунктом 8 Правил №470 визначено, що квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.
Відповідно до пункту 9 Правил №470 квартирний облік ведеться в цілому по підприємству, установі, організації. У виробничих, науково-виробничих та інших об`єднаннях облік може здійснюватися по структурних одиницях.
З дозволу підприємств, організацій їх цехи та інші підрозділи, розташовані в іншому населеному пункті, можуть самостійно здійснювати облік своїх працівників і надавати їм жилі приміщення в порядку, передбаченому цими Правилами.
Перелік підприємств, установ, організацій, а також їх відповідних частин (підрозділів), що здійснюють облік, затверджується спільним рішенням виконавчого комітету місцевої Ради і ради профспілок. Цей перелік уточнюється в міру необхідності.
У випадках, передбачених пунктом 41 цих Правил, підприємства, установи, організації, які не здійснюють квартирний облік, ведуть контрольні списки своїх працівників, що перебувають на обліку в виконавчому комітеті місцевої Ради даного населеного пункту (додаток № 1).
Згідно пункту 10 Правил №470 громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
У такому ж порядку беруться на облік працівники медичних, культурно-освітніх, торговельних та інших установ і організацій, які безпосередньо обслуговують трудовий колектив підприємства, установи, організації, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, й інші особи.
Пунктом 41 Правил №470 визначено, що громадянам, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що не ведуть квартирний облік, і перебувають на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, у тих випадках, коли вони забезпечуються жилими приміщеннями вказаними підприємствами, установами, організаціями, жилі приміщення надаються згідно з контрольним списком, який ведеться за місцем їх роботи, у порядку черговості. При цьому черговість громадян, які змінили місце роботи у випадках, не передбачених у пункті 32 цих Правил, визначається за часом влаштування на роботу на дане підприємство, в установу, організацію.
Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про виокремлення законодавцем поняття «контрольний список» як такого, що є застосовним підприємствами, установами, організаціями, що не ведуть квартирний облік, з метою забезпечення громадян, які працюють на таких підприємствах, в установах, організаціях, що не ведуть квартирний облік, і перебувають на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, жилими приміщеннями.
У той же час, як вірно відзначено судом першої інстанції, положеннями Правил №470 передбачено взяття на обліку пенсіонерів нарівні з робітниками на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік.
Водночас, підприємствами, установами, організаціями, які не здійснюють квартирний облік, та ведуть контрольні списки своїх працівників, що перебувають на обліку в виконавчому комітеті місцевої Ради даного населеного пункту, включення до контрольного списку пенсіонерів нарівні з робітниками на підприємствах, в установах, організаціях не передбачено. 
У даному випадку Правила №470 містять імперативний припис щодо надання у порядку черговості жилих приміщень саме громадянам, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що не ведуть квартирний облік, і перебувають на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, у порядку черговості.
Як свідчать матеріали справи, згідно витягу з АС «Квартоблік» форма №6 станом на 04.05.2018 позивач перебував у контрольному списку (загальна черга) працівників Національної академії внутрішніх справ, які перебувають на обліку в райдержадміністраціях  за номером 19.
У відповідності до протоколу №1 засідання комісії з житлових питань Національної академії внутрішніх справ від 05.04.2019 позивача виключено з контрольного списку академії на підставі статті 40 Житлового кодексу, оскільки Національна академія внутрішніх справ квартирного обліку не здійснює, веде контрольний список своїх працівників, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на квартирному обліку в районних державних адміністраціях.
У свою чергу, з метою здійснення розподілу житлової площі, що надійшла, забезпечення громадського контролю за веденням контрольних списків та наданням житла працівникам Національної академії внутрішніх справ (далі - НАВС), які потребують поліпшення житлових умов затверджено Положення про комісію з житлових питань Національної академії внутрішніх справ, затвердженого наказом Національної академії внутрішніх справ від 18.02.2016 №185 (далі - Положення №185).
Згідно пунктів 1.4, 1.5 розділу 1 Положення   №185 НАВС   як заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання і відповідно до законодавства не має обов`язків щодо поліпшення житлових умов працівників. Поліпшення житлових умов працівників є додатковим соціально спрямованим заходом стимулювання підвищення якості виконуваної роботи (служби), покращення трудової дисципліни та професійного розвитку особистості.
НАВС не здійснює самостійне будівництво житлових будинків. Надходження житла може відбуватись від органів державної влади та місцевого самоврядування, за рахунок інвестиційних програм розвитку матеріально-технічної бази НАВС, інших не заборонених законодавством джерел.
Відповідно до пункту 1.6 розділу 1 Положення №185 у зв`язку з обмеженими можливостями надходження житла пріоритетним є забезпечення працівників з числа поліцейських житлом на умовах фінансового лізингу через Державну іпотечну установу з компенсацією частини лізингових платежів за рахунок передбачених на це коштів НАВС.
Згідно пунктів 2.2, 2.4 розділу 2 Положення №185 відповідно до покладених на неї завдань Комісія: за зверненням працівників НАВС, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов за місцем проживання, приймає вмотивоване рішення про внесення чи не внесення їх у контрольні списки відповідної категорії черговості, а також про виключення з контрольних списків раніше внесених осіб на підставах та у порядку, визначених законодавством; веде контрольні списки працівників, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов за місцем реєстрації, для можливого надання їм житлової площі з фондів, що надходять у розпорядження НАВС.
Розділом 5 Положення №185 визначено ведення контрольних списків працівників, які потребують поліпшення житлових умов, та розподіл житла, відповідно до якого контрольний список   документ, що засвідчує право працівників НАВС, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, на поліпшення житлових умов за рахунок житлової площі, що надається НАВС.
Контрольні списки ведуться згідно з вимогами   ЖК, Правил №470 з метою обліку працівників, які потребують покращення житлових умов, забезпечення законності при розподілі житла та висвітлення стану забезпечення житлом працівників НАВС.
На основі загального контрольного списку відповідно до довідок з державних адміністрацій складаються контрольні списки позачерговиків та першочерговиків всіх категорій.
При надходженні у розпорядження НАВС житлової площі, з метою збільшення кількості осіб, які при розподілі можуть бути нею забезпечені, працівникам, враховуючи їх стаж роботи, трудовий внесок, виняткові досягнення, перспективи просування по службі (роботі), позачергово, як виняток, може бути запропоновано передати власну квартиру НАВС та отримати квартиру більшої площі чи кількості кімнат.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, НАВС, не здійснюючи самостійного будівництва житлових будинків та не ведучи облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, веде контрольні списки працівників, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов. При цьому, зазначеним Положенням також не передбачено перебування у контрольних списках колишніх працівників НАВС.
Відтак, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства у контрольних списках НАВС можуть перебувати лише працівники НАВС, які потребують поліпшення житлових умов.
Враховуючи, що позивач, станом на на дату виключення його з контрольного списку був звільнений зі служби в НАВС, вказане свідчить про правомірність виключення позивача з контрольного списку як такого, що не є працівником НАВС.
З огляду на вказане, посилання апелянта на невідповідність такого протоколу вимогам чинного законодавства колегія суддів оцінює критично, оскільки виключення позивача з контрольного списку НАВС жодним чином не впливає на його облік як громадянина, який потребують поліпшення житлових умов.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                                      О.М. Ганечко

                                                                                            В.В. Кузьменко