КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

   справа № 753/15241/22
провадження № 22-ц/824/2643/2024
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
31 травня 2024 року                                                                                                 м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук  Т. І. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Бережної Наталії Миколаївни на рішення Дарницького районного суду м. Києва  від 13 квітня 2023 року в складі судді Шаповалової К. В., 
 
встановив:
 
07.12.2022 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)  звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовано тим,  що  ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н  від 29.05.2010.
Відповідач  при підписанні  анкети-заяви  підтвердив свою згоду  на  те, що підписана  заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
29.05.2010 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитки  «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.
Банком  на  підставі договору  про  надання  банківських послуг  відкрито  картковий  рахунок  із  початковим кредитним лімітом  у розмірі, що зазначений у довідці про зміну   умов кредитування та обслуговування  картрахунку, яка додається до  позову,  а відповідачу надано  у користування  кредитну  картку.
У подальшому розмір  кредитного  ліміту збільшився до   6 900  грн,  що  підтверджується  Довідкою  про  зміну  умов кредитування  та обслуговування  картрахунку. 
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору,  на підставі якого відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
Банк  свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості та підтверджується випискою по рахунку.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.10.2022 має заборгованість в розмірі  37 251,21  грн, яка складається  з: 6 900  грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 30 351,21 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками на прострочену  заборгованість.
Посилаючись на вказані обставини  позивач просив суд   стягнути з ОСОБА_1 на користь  АТ КБ  "ПриватБанк"  заборгованість  за кредитним договором  про надання  банківських  послуг  № б/н  від 29.05.2010 в розмірі 37 251,21  грн  станом на 31.10.2022 та відшкодувати  витрати  по  сплаті судового  збору в сумі 2 481 грн. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва  від 13 квітня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н  від 29.05.2010 в сумі 6 900 грн.  В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання  розподілу  судових витрат.
12.03.2023 представник АТ КБ «ПриватБанк» - Бережна Н. М.  подала  апеляційну  скаргу,  в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва  від 13 квітня 2023 року в частині незадоволених  позовних вимог щодо стягнення  заборгованості  за відсотками в розмірі   30 351,21 грн та  ухвалити в цій частині нове рішення, яким зазначені вимоги задовольнити в повному обсязі.  В іншій частині рішення залишити без змін.  Стягнути з відповідача судові витрати.
Вважає рішення  суду першої  інстанції  в оскаржуваній частині  таким, що  не  відповідає  нормам матеріального та процесуального права,   висновки суду  не  відповідають  обставинам справи. 
Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої  інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи погоджений сторонами розмір базової процентної ставки за користування кредитом - 3,0 % на місяць (36 % річних) на залишок заборгованості, про що зазначено в Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписаній відповідачем одночасно із заявою 29.05.2010.
Отже,  з  відповідачем  29.05.2010  було погоджено  та підписано  Довідку про  умови кредитування  з використанням  платіжної  картки "Універсальна 30 днів  пільгового  кредиту", якою сторонами погоджено  умови кредитування, в тому числі   базову відсоткову ставку 3,0 % на місяць (36 % річних) на залишок заборгованості.  
Заперечень щодо підпису вказаної довідки відповідачем не надано, судових експертиз щодо належності підпису відповідачу судом не призначалось та не проводилось.
Отже, ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що йому було надано повну інформацію щодо надання банківських послуг.
Зазначає, що після ознайомлення з умовами кредитування, відповідачем розпочато використання кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку.
Отже,  висновок  суду  про  відсутність  погодження  умов кредитування  є  безпідставним та помилковим. 
Наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог зі стягнення заборгованості за процентами.
Такий висновок  узгоджується  з висновками Верховного  Суду,  викладеними у  постанові  від  01 вересня  2020 року  в справі  №293/599/19-ц,  від  04 грудня  2019 року  у справі  №750/6058/17-ц,  від  23 грудня  2019 року  у справі  №572/1169/17.
З урахуванням наявності в матеріалах справи доказів ознайомлення та погодження відповідача з розміром відсоткової ставки, правові висновки, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, не можуть бути застосовані.
Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту не надано .
Відповідач не звертався до банку задля розірвання договору, а навпаки погодився з його умовами та прийняв їх до виконання, адже протягом тривалого часу користувався кредитною карткою та частково погашав заборгованість.
Правом надання  відзиву на  апеляційну  скаргу    відповідач не скористався. 
Відповідно до положень частини 1 статті  369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом  встановлено,  що 29 травня 2010 року ОСОБА_1   підписав  анкету-заяву  про  приєднання  до   Умов та Правил   надання  банківських послуг  у ПриватБанку, в  якій надала   згоду, що  заява  разом  з пам`яткою  клієнта, Умовами та Правилами надання банківський послуг, а також тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 25).
Також  ОСОБА_1   29.05.2010  підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», згідно якої базова відсоткова ставка за користування кредитом складає 3,0% щомісячно, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості, і повинен бути внесений до 25 числа місяця, наступного за звітним. У довідці також визначені порядок нарахування та розмір пені, штрафів за невиконання зобов`язань (а.с.31).
Відмовляючи у задоволенні  позову  у  частині стягнення відсотків,  суд  першої інстанції виходив  з того,  що  Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що  розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Колегія суддів  не  може повністю  погодитись  з висновками суду  першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Частиною 1 ст. 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Підписавши анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна» 30 днів пільгового періоду" 29.05.2010 року, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, тобто сторони погодили всі істотні умови кредитного договору.
Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач не заперечував щодо обставин, викладених у позовній заяві.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно  до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписаної ОСОБА_1 ,  базова відсоткова ставка за користування кредитом складає 3,0% щомісячно, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості, і повинен бути внесений до 25 числа місяця, наступного за звітним.
 З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем факт отримання кредитних коштів та їх використання, факт погодження між сторонами розміру базової відсоткової ставки за користування кредитом, ураховуючи положення частини 2 статті 530 ЦК України, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність  підстав  для  стягнення з відповідача заборгованості по процентам.  
Колегія суддів  вважає,  що судом  першої інстанції   невірно   встановлені   фактичні обставини справи,  висновки суду   не  відповідають  наданим сторонами  доказам,  судом неправильно  застосовано  норми матеріального права,  тому  рішення  суду  першої інстанції в оскаржуваній частині у відповідності до  ч.  1 ст.  376 ЦПК  України підлягає  скасуванню   з ухваленням нового рішення  про   задоволення  позову.
Відповідно до   ч. 13 ст. 141 ЦПК  України,   якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір  в сумі 6 202,50 грн (2 481  грн за подання  позову + 3 721,50 грн за подання  апеляційної скарги).
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний  суд
 
постановив:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року в частині  відмови у стягнення заборгованості за процентами скасувати,  в частині  розподілу  судових витрат  - змінити.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути  з ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість  по відсоткам за  користування кредитом у розмірі 30 351,21 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками на прострочену  заборгованість станом на  31.10.2022.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі  6 202, 50 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,  оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків,  передбачених  п.2 ч.3 ст. 389  ЦПК  України.

Суддя-доповідач                                                                 Г.  М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                   І.  М. Рейнарт  
                                                            
                                                                                              Т.  І. Ящук