Номер провадження: 33/813/876/24
Номер справи місцевого суду: 496/8726/23 
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,
за участю секретаря – Лупши В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 01 грудня 2023 року об 11:30 год. в Одеській області, Одеському районі, а/д Київ-Одеса, 452 км, СП Дачне, керував транспортним засобом Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alkotester 7510 та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 732515. 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне дослідження судом обставин, які необхідні для обґрунтованого та законного її вирішення, порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не надано належної оцінки тій обставині, що передумовою проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктами 3, 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, однак про наявність ознак сп`яніння працівником поліції йому повідомлено не було, вказаних ознак він не мав, що підтверджується доданим до матеріалів справи відеозаписом. 
Вказує також на те, що від проходження медичного тесту на стан сп`яніння на місці зупинки він не відмовлявся, а поліцейським було запропоновано йому пройти огляд в медичному закладі без отримання відповіді щодо проходження тесту на місці зупинки, на що він погодився, піддавшись психологічному тиску працівника поліції, але не з причин можливого виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння, а з обставин, які унеможливлювали проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, зокрема, необхідність прибуття на місце проходження служби. В подальшому на його згоду пройти огляд поліцейський йому відмовив, оскільки вже було розпочато процедуру складення протоколу, однак, протокол не було ще складено та підписано, також в матеріалах справи відсутній відеозапис вказаної розмови із поліцейським, як і відсутні на приєднаному до протоколу відеозаписі роз`яснення йому прав при складенні протоколу, в тому числі права на правову допомогу, його не попереджено про наслідки відмови від проходження медичного огляду та про можливість пройти його самостійно. В порушення вимог ст. 266 КУпАП його не відсторонено від керування транспортним засобом, доказів відповідних дій матеріали справи не містять.
Вважає, що зібрані по справі докази свідчать, що оцінка його дій працівниками поліції як «відмова від проходження огляду» є помилковою та свідчить про формальний, вибірковий підхід при оцінці та фіксації обставин нібито скоєного правопорушення. 
В судове засідання ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився, надіслав на електронну адресу апеляційного суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності у зв`язку із перебуванням на службі в ЗСУ за межами м. Одеси. Наведене не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 732515 від 01 грудня 2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 грудня 2023 року, а також відеозаписом, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі. 
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2023 року серії ААД № 732515, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення, а саме - відмова ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор № 1945116, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Вказаний протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , містить його пояснення та особистий підпис, претензій немає (а.с. 1);
- направленням до закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 01 грудня 2023 року, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають ознакам, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, а також вказано, що огляд не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 (а.с. 4);
- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, який було оглянуто в ході розгляду справи і з якого чітко видно, що ОСОБА_1   працівником поліції було повідомлено, що у нього наявний запах алкоголю, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він відповів: «як скажете, що я можу сказати», після чого працівником поліції йому повторно запропоновано пройти тест на місці зупинки і після відповіді ОСОБА_1 : «Я знаю, що мені робить?», було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 чітко вказав, що «ні, не хочу»», за наслідками відмови від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейський роз`яснив, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху (11:31:10 хв., 11:31:23 хв., 11:31:25 хв, 11:31:32 хв., 11:31:34 хв., 11:31:37 хв.) (а.с. 5).
Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.
Не заслуговує на увагу та визнається судом надуманим довід апеляційної скарги про те, що працівниками поліції допущено порушення порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, що йому не було повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, спростовуються відеозаписом події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 поліцейським повідомлено про наявність у нього такої ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота (11:31:10 хв), що ним не заперечувалось. В той же час, підтвердити або спростувати наявність відповідного стану сп`яніння можливо лише шляхом проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився.
Суд не приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 не надано чіткої відмови від проходження огляду на місці зупинки, про що зазначає він в апеляційній скарзі, оскільки на пропозицію працівника поліції пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», він вагався та у зв`язку та не надавав безумовну згоду, поліцейським йому було повторно запропоновано пройти огляд на місці зупинки, на що ОСОБА_1 знову не міг надати змістовної відповіді, а тому наведене суд сприймає як спробу ухилення останнього від відповідальності за вчинене правопорушення. Подальша згода на проходження огляду, яка відсутня на відеозаписі події, не може свідчити про виконання ОСОБА_1 вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху, оскільки закінченим наведене правопорушення вважається з моменту відмови особи від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, про що поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису складено протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Наведене відповідає пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103), та ч. 2 ст. 266 КУпАП в частині проведення поліцейськими огляду особи на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Отже, складення протоколу про адміністративне правопорушення відбувалось у відповідності до пункту 8 Порядку № 1103 та з дотримання вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП.
Відеозапис зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення як додаток, а тому є належними доказами у підтвердження винуватості ОСОБА_1 .
Невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, про що зазначає в апеляційній скарзі останній, не впливає на законність висновку суду першої інстанції, в той же час поліцейським під час оголошення ОСОБА_1 протоколу повідомлено, що він відсторонений від керування (11:57:39 хв).
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
Доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції ОСОБА_1 не роз`яснено передбачених статтею 268 КУпАП прав, в тому числі право на захист, є надуманими та спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, зокрема, водію під час складення протоколу були роз`яснені передбачені статтею 268 КУпАП права, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, у графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи». Наведена графа, яка розташована нижче графи про роз`яснення особі прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, яка не передбачає підпису особи.
Водночас, чинним законодавством не визначено обов`язкової відеофіксації складення протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі і відеофіксації роз`яснення прав особі, яка таке правопорушення вчинила.
Посилання в скарзі на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння під психологічним тиском працівників поліції, спростовується відеозаписом події, з якого не вбачається відповідних дій поліцейських, а інших доказів у підтвердження наведених обставин ОСОБА_1 не надав.
Під час складення протоколу, так і під час його оголошення, ОСОБА_1 будь-яких зауважень не висказував і такі зауваження у протоколі не вказав, пояснень щодо суті правопорушення також не надав.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення. 
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

                                п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        М.В. Назарова