ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/4643/23	
                                                            Суддя І інстанції -  Захарчук-Борисенко Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     
за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом Департаменту  патрульної поліції  до ОСОБА_1 про визнання дій  протиправними та  стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції  звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому, просив:
- визнати дії за наслідком яких ОСОБА_1 будучи суб`єктом владних повноважень за наслідком дорожньо-транспортної пригоди завдав Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди протиправними;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду у розмірі необхідної витрати на ремонт пошкодженого позивачем транспортного засобу матеріальний збиток у розмірі 172 132 грн. 12 коп.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.11.2019 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, відповідачем внаслідок порушення Правил дорожнього руху пошкоджено службовий транспортний засіб Toyota Prius, д.н.з НОМЕР_1 . У подальшому, відносно ОСОБА_1 по факту даної дорожньо-транспортної пригоди складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №369250 від 28.11.2019 року за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно висновку експертного дослідження №19/104-10/2д/2 від 19.03.2020 року, вартість матеріального збитку за наслідком пошкодження автомобіля відповідачем складає 172   132 грн. 12 коп.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що відповідач  перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоду державі в особі  Департаменту патрульної поліції, шляхом пошкодження майна у період здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків, яку повинен відшкодувати.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Департаменту патрульної поліції підтримав вимоги апеляційної скарги  з викладених у ній підстав, представник відповідача просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не  підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з  матеріалів справи вбачається, 28.11.2019 року о 01:20 год. у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на перехресті вул. Миколи Світальського та мкрн. Гірницький, поблизу е/о №272, водій ОСОБА_1 , керуючи Toyota Prius, д.н.з НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, перед поворотом, не зайняв відповідне крайнє ліве положення внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , порушивши вимоги п. 2.3 (б), 10.1, 10.4 ПДР. Внаслідок автомобіль Toyota Prius, д.н.з НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, що призвело до завдання матеріальних збитків Департаменту патрульної поліції.
По факту дорожньо-транспортної пригоди складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №369250 від 28.11.2019 року за статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.02.2023 року відповідача визнано винним у адміністративному правопорушенні за ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
За фактом скоєної дорожньо-транспортної пригоди відповідачем службове розслідування не проводилося, висновок не складався, наказ про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності не виносився.
Відповідно до висновку експертного дослідження №19/104-10/2д/2 від 19.03.2020 року, вартість матеріального збитку за наслідком пошкодження автомобіля відповідачем складає 172   132 грн. 12 коп.
У зв`язку із наведеними обставинами Департамент патрульної поліції звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що доказів проведення службового розслідування, складання висновку та видачі наказу начальника ДПП про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, до суду не надано, матеріали справи такого не містять. Також вказує на пропуск   трирічного строку  притягнення до матеріальної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Суд першої інстанції вірно  визначився з характером спірних правовідносин суть яких полягає у пошкодженні відповідачем як працівником відповідача належного останньому майна. Відповідно, ці правовідносини належить розглядати в контексті матеріальної відповідальності відповідача як працівника Департаменту патрульної поліції. Так відповідач виконував трудові (службові) обов`язки, а тому, відповідальність має наставати за нормами спеціального законодавства.
Частиною 3 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року №2337-VIII передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про національну поліцію», зокрема, зобов`язує поліцейського берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів.
Приписам ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
За загальним правилом, під час вирішення справ даної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю. 
Враховуючи, що у Законі України «Про Національну поліцію» відсутня норма щодо матеріальної відповідальності поліцейських, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної поліцейським при виконанні ним службових обов`язків, а тому до спірних правовідносин мають бути застосовані положення інших нормативно-правових актів.
За таких обставин суд першої інстанції вірно заначив, що, на правовідносини в цій справі поширює свою дію Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX, який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до пункту 1 статті 1 України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», військова частина, установа, організація, заклад - орган військового управління, військова частина, військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ вищого навчального закладу, установа, організація Міністерства оборони України, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, функціональний підрозділ Центрального управління, регіональний орган, інший орган, установа, заклад Служби безпеки України, правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України чи орган, підрозділ, формування, установа, навчальний заклад Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань та військові прокуратури, в яких проходять службу військовослужбовці, поліцейські та особи рядового і начальницького складу (проходять збори військовозобов`язані та резервісти).
Положеннями статті 2 вищевказаного Закону встановлено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», у складі поліції функціонує патрульна поліція.
Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Згідно частиною 1 статті 3 згаданого вище Закону, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.
Стаття 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», визначає, що Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Частиною 1 статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» також визначено, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Стаття 13 цього Закону, визначає, що стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення. Розмір шкоди, що перевищує суму можливих відрахувань із винної особи, може бути списаний у встановленому законодавством порядку.
В той же час доказів проведення службового розслідування, складання висновку та видачі наказу начальника Департаменту патрульної поліції про притягнення позивача до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування, позивачем до суду не надано, матеріали справи такого не містять, в той же час як вірно зазначив суд першої інстанції  суд не може підміняти  державний орган  та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки  такі дії виходять  за межі визначених йому повноважень.
При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що Закон «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначає виключні підстави, які дозволяють здійснити стягнення завданої шкоди в судовому порядку:
- відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування;
- відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування. Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування;
- у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.
- у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск строку притягнення особи до матеріальної відповідальності, визначеного ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Департаментом патрульної поліції виявлено пошкодження майна 28.11.2019 року при складанні протоколу  серії ААД №369250, в той же час до суду з зазначеним позовом позивач звернувся лише 10.03.2023 року, тобто поза межами трирічного строку.
За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і доводами апеляційної скарги зазначених висновків не спростовано, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі. 
          В повному обсязі постанова складена 19 червня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун