ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 квітня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/2855/24	
(суддя Маковська О.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Шальєвої В.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою  Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року про забезпечення позову у справі №160/2855/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АВ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АВ" 31 січня 2024 року звернулося до суду з заявою про забезпечення позову,    у якій просить:
- зупинити дію рішення комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.01.2024 №682 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість ТОВ "Торговий дім АВ" пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду;
- заборонити Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вживати дії щодо прийняття рішень про відповідність платника податку ТОВ "Торговий дім АВ" Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду.           
Заява фактично обґрунтована тим, що після віднесення платника податку до категорії ризикового складені ним податкові накладні/розрахунки коригування зупиняються, що підтверджує фактичну неможливість вести господарську діяльність до часу винесення рішення у цій справі, оскільки безвибірково всі здійснені господарські операції та всі контрагенти підпадуть під дію негативних наслідків оскаржуваного рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року заяву задоволено.
Суд, зупинив дію рішення комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.01.2024 №682 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість ТОВ "Торговий дім АВ" пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду;
Заборонив Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вживати дії щодо прийняття рішень про відповідність платника податку ТОВ "Торговий дім АВ" Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду.           
Ухвала суду мотивовано тим, що прийняття оскаржуваного рішення призводить до блокування реєстрації податкових накладних і, як наслідок, позбавлення права займатись господарською діяльністю, зокрема контрагенти позивача не мають можливості сформувати податковий кредит за податковою накладною, реєстрація якої зупинена, що у подальшому несе ризики припинення господарських відносин між підприємством та контрагентами. Також, суд першої інстанції зазначив, що можливе винесення відповідачем повторних рішень про відповідність заявника критеріям ризиковості не залишає підстав сподіватися, що у разі зупинення дії оскаржуваного рішення про відповідність заявника критеріям ризиковості, відповідач не винесене повторно наступне рішення про відповідність останнього критеріям ризиковості.
          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що віднесення ТОВ "Торговий дім АВ" до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, жодним чином не вплинуло на можливість складання та реєстрації податкових накладних. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо : 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Водночас, колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
При цьому, слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у цьому конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
Як з`ясовано судом першої інстанції, невжиття заходів забезпечення позову очевидно істотно ускладнить виконання рішення суду (в разі задоволення позовних вимог) в частині поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки всі вчинені до того часу господарські операції та контрагенти будуть дискредитовані, як такі, що фактично мали взаємовідносини з ризиковим платником податку на додану вартість.
Оскаржуване у цій справі рішення від 17.01.2024 №682 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість ТОВ Торговий дім АВ» пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість впливає на контрагентів позивача.
Так, ТОВ «Торговий дім АВ» виступає постачальником для ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КУРІ УКРАЇНА», ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ», ТОВ «ЕКСОПТ», ТОВ «ФОРА», ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», ТОВ «Омега», з якими укладено відповідні договори поставки.
Прийняття оскаржуваного рішення призводить до блокування реєстрації податкових накладних і, як наслідок, позбавлення права займатись господарською діяльністю, зокрема контрагенти позивача не мають можливості сформувати податковий кредит за податковою  накладною, реєстрація якої зупинена, що у подальшому несе ризики припинення господарських відносин між підприємством та контрагентами. Наслідком цього є неотримання позивачем прибутку.            
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані позивачем підстави застосування заходів забезпечення позову знайшли своє підтвердження та у своїй сукупності доводять необхідність тимчасового зупинення дії оскаржуваного рішення.
Застосування заходів забезпечення позову носить тимчасовий характер та не є вирішенням спірних правовідносин чи наданням будь-якої попередньої оцінки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.09.2023 року у справі №420/10012/22.           
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про заборону відповідачу вживати дії щодо прийняття рішень про відповідність платника податку ТОВ "Торговий дім АВ" Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість не відповідає інститут забезпечення позову, оскільки таке зобов`язання не стосується спірних відносин та фактично позбавляє в подальшому податковий орган виконувати покладені на нього функції з прийняття рішень щодо віднесення до Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість по іншим господарським операціям.
Колегія суддів зауважує, що метою забезпечення позову є збереження існуючого становища, а не відновлення порушеного права, без встановлення у судовому порядку факту його порушення.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вживати дії щодо прийняття рішень про відповідність платника податку ТОВ "Торговий дім АВ" Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні цієї частини заяви про забезпечення позову. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись: пунктами 1,2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків – задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі №160/2855/24 - скасувати в частині заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вживати дії щодо прийняття рішень про відповідність платника податку ТОВ "Торговий дім АВ" Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість до набрання законної сили рішенням суду та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні цієї частини заяви про забезпечення позову.
В іншій частині ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі №160/2855/24 – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                     Повне судове рішення складено 30 квітня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва