УХВАЛА

18 квітня 2024 року     
Київ
справа № 460/16807/21
адміністративне провадження № К/990/12621/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 про відмову в задоволенні позову, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі №460/16807/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,
ВСТАНОВИВ:
Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 08.08.2022 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовив повністю.
28.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 за нововиявленими обставинами. Заява обґрунтована тим, що 23.08.2023 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи позивачем отримано висновок експерта №230727/1_ФМ. Цим висновком експерта встановлено таке: «Загальна площа приміщень будівлі м`ясожирового цеху відповідно до інвентаризаційної справи № 813 комунального підприємства «Архітектор» Дубенської міської ради станом на час укладання договору купівлі-продажу від 19.09.2014 становить 6786,7 кв.м.»; «Отже, площа, яка вказана в договорі купівлі-продажу не відповідає фактичній площі приміщень будівлі м`ясожирового цеху, які існували станом на 19.09.2014». Відтак, на думку заявника, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки містять розрахунки податків на основі неправильної площі об`єкта нерухомості, яка відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України є базою оподаткування, адже дійсна площа вказаного майна в період 01.01.2018 по 01.07.2019 становила 6786,7 кв.м., а в період з 01.07.2019 по даний час - 823,6 кв.м., а не 6764 кв. м., яку брав до уваги податковий орган. Зазначена обставина, на переконання позивача, вважається нововиявленою, оскільки на час розгляду справи об`єктивно не могла бути відома ні заявнику, ні суду, а стала відома 23.08.2023 після ознайомлення з висновком експерта. Також вважає, що дана обставина є нововиявленою, оскільки підтверджує неправильність площі, яка використовувалась при розрахунку суми податків, тобто спростовує факти встановлені в рішенні та породжує процесуальні наслідки, впливає на законність й обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Дана нововиявлена обставина стосується усіх трьох оспорюваних податкових повідомлень-рішень за 2018, 2019 та 2020 роки, оскільки існувала з моменту укладення договору купівлі-продажу від 19.09.2014.
Рівненський окружний адміністративний суд ухвалою від 28.09.2023, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовив, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 залишив в силі.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наведені позивачем у заяві обставини не можуть бути визнані нововиявленими обставинами в розумінні частини другої статті 361 КАС України. Суди зазначили, що висновок експерта від 18.08.2023 №230727/1_ФМ, на який покликається позивач, фактично є новим доказом у справі, який не оцінювався судом, стосовно обставин, що були встановлені у рішенні суду від 08.08.2022. Експертиза проведена вже після вирішення спору по суті позовних вимог та набрання рішенням суду законної сили. Також суди звернули увагу, що неправильність обчислення бази об`єкта оподаткування, з огляду на помилкове визначення площі об`єкта нерухомості, не була обставиною, з якою позивач пов`язувала протиправність оскаржуваних у справі податкових повідомлень-рішень та, відповідно, не входила до предмета доказування у справі.
Не погодившись з зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 29.03.2024 засобами поштового зв`язку направила касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що виявлена помилка в площі об`єкта нерухомості у договорі купівлі-продажу є нововиявленою обставиною у даній справі. Заявник не міг знати про помилку у договорі, оскільки інвентаризаційна справа є комунальною власністю і знаходиться у відповідному підрозділі органу місцевого самоврядування. Однак, вона стала відомою під час витребування справи для проведення експертизи. Ця обставина існувала та виникла з моменту укладення договору купівлі-продажу у 2014 році. Під час реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було внесено неправильний розмір площі об`єкта нерухомості - 6764 кв.м., і на підставі цих помилкових даних податковий орган здійснював розрахунок податків у спірних податкових повідомленнях-рішеннях. Отже, за позицією скаржника, помилка в договорі купівлі-продажу нерухомого майна є нововиявленою обставиною у цій справі і підтверджується інвентаризаційною справою №813. Проведена експертиза є причиною, а не результатом встановлення цієї обставини. Крім того, помилка у договорі також описана у висновку експерта, хоча не була предметом експертизи. Отже, суд апеляційної інстанції неправильно оцінив наведені підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, обмежившись лише висновком експерта та розглянувши його як новий доказ.
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, колегія суддів виходить з такого.
Стосовно оскарження рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. 
Отже, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку виключно після його перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ОСОБА_1 зверталась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022, однак, ухвалою від 25.11.2022 Восьмий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу повернув на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України (у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк).
Отже, оскаржуване позивачем рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 не переглядалася в апеляційному порядку, відповідно, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження цього судового рішення слід відмовити.
Стосовно оскарження ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При цьому нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 2а-7523/10/1270, від 02.05.2018 у справі № 303/3535/16-а, від 04.09.2018 у справі № 809/824/17, від 22.11.2018 у справі № 826/14224/15.
У постанові від 16.11.2023 у справі №140/2341/19 Верховний Суд систематизував правові висновки Верховного Суду у питанні застосування частини другої статті 361 КАС України і підтримав попередні висновки Верховного Суду про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, дослідженню підлягає те, чи було відомо суду і учасникам справи про ці обставини, чи могли бути відомі і чи існували вони на час розгляду справи. 
Крім того, у постанові від 29.12.2022 у справі №420/5748/19 Верховний Суд також зазначав, що за змістом пункту 1 частини другої статті 361 КАС України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами можливий у випадку, якщо істотні для справи обставини, що існували, але не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, об`єктивно впливають на висновок суду, який став підставою для задоволення або відмови у задоволенні позовних вимог. 
Зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини у цій справі колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що приведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, оскільки, по-перше, експертиза проведена вже після вирішення спору по суті позовних вимог та набрання рішенням суду законної сили., а по-друге, під час розгляду справи питання про правильність визначення бази оподаткування перед судами не стояло, відповідно, таке не вирішувалося. Більш того, отриманий позивачем у серпні 2023 року висновок експерта не може свідчити про те, що така обставина як неправильно визначена у договорі площа нерухомого майна не могла була бути відома позивачеві як власнику майна на час розгляду справи судом першої інстанції, а позивач не мав можливості за такою звернутися до винесення судового рішення, про перегляд якого він просить.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій, що наведене у заяві обґрунтування не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки у межах процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами суд не може надавати оцінку (переоцінку) застосованим нормам як матеріального так і процесуального права у спірних відносинах, не може переоцінювати докази, які оцінювалися судом під час розгляду справи, не може оцінювати нові докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Отже, Верховний Суд констатує, що, відмовляючи в задоволенні заяви позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022, суди попередніх інстанцій правильно застосували частину другу статті 361 КАС України і статтю 368 КАС України в редакції, чинній на час розгляду заяви, їх правильне застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення зазначених норм права. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.202 про відмову у задоволенні позову, що не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 про відмову в задоволенні позову, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі №460/16807/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дії та бездіяльності протиправними.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон І.А. Васильєва   В.П. Юрченко