ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 216/3219/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року (суддя Баранський Д.М.) 
у справі № 216/3219/23 
за позовом ОСОБА_1   
до Інспектора роти № 1 батальйону № 2 полку ПП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ахмедова Руслана Шабановича, Департаменту патрульної поліції  
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 1 батальйону № 2 полку ПП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ахмедова Руслана Шабановича, Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6956190 від 08 травня 2023 року у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст. 122 КУпАП України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 травня 2023 року постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, а саме: перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км/год. Позивач не погоджується з накладенням на нього адміністративного стягнення та вважає постанову серії ЕАС № 6956190 від 08.05.2023 протиправною, оскільки будь-яких доказів порушення ПДР надано не було. Позивач також вказує, що заявляв усне клопотання про відкладення розгляду справи та призначення іншого часу розгляду справи про адміністративне правопорушення з метою реалізувати право на правову допомогу, однак відповідач зазначене клопотання не розглянув. 
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року адміністративний позов залишено без задоволення. 
Судом виходив з того, що відповідно до наданого відповідачем суду доказу, а саме: копії файлу: 1683548902_f2200_122822.jmx, підтверджено керування ОСОБА_1 транспортним засобом в населеному пункті зі швидкістю 85 км/год. Швидкість фіксувалась технічним приладом TruCAM № ТС008361. Посилання на вимірювання швидкості руху цим приладом міститься у змісті постанови про накладення адміністративного стягнення. Матеріали справи також містять свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26459 від 02 листопада 2022 року, що чинне до 02 листопада 2023 року, що стосується лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM №: ТС008361.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.
Позивач наполягає на відсутності будь-яких доказів порушення ним ПДР, зазначає про те, що заявлене позивачем клопотання про відкладення розгляду справи та призначення іншого часу розгляду справи про адміністративне правопорушення, з метою реалізувати право на правову допомогу, патрульний поліцейський не розглянув. Також скаржник звертає увагу на те, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TruCAM LTI № ТС008361, який не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції, що суперечить приписам ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».
Департамент патрульної поліції  (відповідач-2) подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач зазначає, що  надані суду докази, які судом визнані належними та достатніми, підтверджують швидкість руху транспортного засобу позивача в населеному пункті, тому доводи позивача, що ним не перевищені встановлені обмеження швидкості руху є необґрунтованими. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 08.05.2023 о 12:28:08 інспектором роти № 1 батальйону № 2 полку ПП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ахмедовим Русланом Шабановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6956190 від 08.05.2023, згідно з якою ОСОБА_1 08.05.2023 о 12:28:08 год. у м. Кривий Ріг по вул. Старовокзальна, 56А, керуючи транспортним засобом ВАЗ 211540 ,державний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 85 кілометрів на годину, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР. 
Як зазначено в постанові, швидкість руху вимірювалася приладом TruCAM LTI 20/20 № 008361.
Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП  обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
В якості доказу на підтвердження наявності події адміністративного правопорушення, а саме: факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху, до суду надана  копія файлу 1683548902_f2200_122822.jmx із фотозображенням, зробленим за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, реєстраційний номер №ТС008361.
Матеріалами справи підтверджується, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UА TR.001 22 154-20 від 23.12.2020, який засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 № 437.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26459, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 02.11.2022 та чинного до 02.11.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTІ 20/20 №ТС008361, відповідає вимогам технічної документації.
При цьому, можливість використання виробу TruCAM LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується: наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018; листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.02.2019.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача, що дані з фотознімків, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС008361, в розумінні положень статті 251 КУпАП, можуть мати доказову силу в питанні встановлення факту перевищення ТЗ допустимої швидкості руху.
В той же час, слід зауважити, що таке можливо лише за умови дотримання уповноваженою особою процедури використання даного приладу.
Як вказує скаржник і це не спростовано відповідачами, під час вимірювання швидкості ТЗ лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС008361 не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції. За твердженням позивача таке розміщення  приладу TruCam суперечить приписам статті 40 Закону України «Про національну поліцію».
Із цими аргументами позивача суд апеляційної інстанції погоджується та вважає за необхідне зазначити таке.
Статтею 40 Закону України  «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.
За змістом ч.1 ст.40 цього Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Отже, даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено. 
З наявних у справі наведених вище доказів судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС008361, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст.40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, яким і здійснювалося вимірювання швидкості.
Такий спосіб застосування приладу Tru Cam, на переконання суду апеляційної інстанції, неможливо визнати таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований / розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Суд апеляційної інстанції вважає, що значення слів «монтований/розміщений», в контексті наведеної статті закону, слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху під час вимірювання швидкості. При цьому, обидва слова «монтований» та/або «розміщений» стосуються виключно технічного засобу. 
Заміри у використаний поліцейським спосіб можуть дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.
Виходячи з встановлених у справі обставин та аргументації сторін, суд апеляційної інстанції безумовно погоджується із наявністю у відповідача повноважень із здійснення  контролю за швидкістю руху транспортних засобів, однак наголошує, що працівники поліції повинні використовувати технічні засоби фіксації швидкості руху виключно у спосіб, визначений законом.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією позивача, що надані відповідачем дані з лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС008361 не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в спірній постанові.
Інших доказів на підтвердження порушення позивачем п.п.12.4 ПДР України відповідачем не надано.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
При цьому згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, в даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року у справі №216/3219/23 скасувати, прийняти нове рішення.
Позов задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАС №6956190 від 8 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 гривень на ОСОБА_1 .
Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, касаційному оскарженню не підлягає (ст.272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко