ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4702/24 Справа № 628/1203/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Майна  Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Домагальського Віктора Миколайовича на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства “Універсал банк” до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року АТ “Універсал банк” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.
       В обґрунтування позовних вимог АТ “Універсал банк” посилалися на те, що 11 лютого 2019 року у Київському відділенні АТ “Універсал банк”, розташованому за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд.10-А, корпус 5, проведено ревізію 100% перерахунком готівкових коштів в національній валюті, 100% перерахунком готівкових коштів в іноземній валюті та інших цінностей операційної каси, за результатами якої виявлено недостачу готівкових коштів в національній валюті України - гривні у розмірі 273000 грн. Згідно з наданими старшим касиром-операціоністом ОСОБА_2 поясненнями, при здійсненні клієнтом банку ОСОБА_1 платіжної операції з перерахування грошових коштів для оплати за нерухомість на користь ТОВ “АГЕНЦІЯ ДБК ІНВЕСТ”, вона допустила помилку під час рахування готівкових грошових коштів, а саме не здійснила обнуління показників рахувальної машинки під час підрахунку купюр номіналом 100 грн., у результаті чого відповідач помилково отримав грошові кошти в сумі 273000 грн., замість суми, що підлягала поверненню – 102 грн. Зазначене підтверджується також відеозаписами з камер спостереження у касовому вузлі. З метою досудового врегулювання спору, на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога від 26 лютого 2019 року №2807 про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 273000 грн. Але така вимога повернулася без виконання. На підставі викладеного АТ “Універсал банк” просили суд стягнути з відповідача безпідставно отримані ним грошові кошти у розмірі 273000 грн. та відшкодувати судові витрати.
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ “Універсал банк” до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів (т.2 а.с.42-46).
       Постановою Харківського апеляційного суду від 09 червня 2020 року апеляційну скаргу АТ “Універсал банк” залишено без задоволення, рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 лютого 2020 року залишено без змін (т.2 а.с.160-163).         
       Постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року касаційну скаргу представника АТ “Універсал банк” - Іващенко І.О. задоволено. Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 червня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.3 а.с.70-75).
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2021 року про відкриття провадження у справі залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.3 а.с.88).
       Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2021 року позовну заяву АТ “Універсал банк” до  ОСОБА_1 , третя особа  ОСОБА_2  про стягнення безпідставно набутих коштів - залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (т.4 а.с.155, 156).
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу АТ “Універсал банк” задоволено. Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (т.4 а.с.230, 231).
       Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2022 року вказану справу прийнято до свого провадження і призначено підготовче засідання (т.4 а.с.237).
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року частково задоволено позовні вимоги АТ “Універсал банк”. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ “Універсал банк” 270 198 грн. безпідставно набутих грошових коштів, 20 693,14 грн. відшкодування судових витрат, а всього 290 891 грн. 14 коп.
У іншій частині позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник відповідача  ОСОБА_1  - адвокат Домагальський В.М.просить рішення суду від 06 лютого 2024 року скасувати на ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ “Універсал банк”,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для  справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ “Універсал банк” просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 06 лютого 2024 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
       Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
       Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
       Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
       Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
       Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.
       У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 зроблено висновок, що “предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України”.
       За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (пункти 72, 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц).
У справі встановлено, 11 лютого 2019 року у відділенні АТ “Універсал банк”, розташованому за адресою: м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, 10-А, корпус 5, ОСОБА_1 здійснив переказ готівки на рахунок ТОВ “АГЕНЦІЯ ДБК ІНВЕСТ” в сумі 1656648 грн., призначення платежу: оплата за квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою на переказ готівки №321120006 від 11 лютого 2019 року (т. 1 а.с. 40).
       Того ж дня, 11 лютого 2019 року, відповідно до розпорядження №064/31, у Київському відділенні АТ “Універсал банк”, розташованому за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 10-А, корпус 5, проведено ревізію 100 % перерахунком готівкових коштів в національній валюті, 100 % перерахунком готівкових коштів в іноземній валюті та інших цінностей операційної каси (т.1 а.с.41).
       Відповідно до Акту ревізії цінностей операційної каси від 11 лютого 2019 року у Київському відділенні №26, проведеної у присутності відповідальних осіб сховища, виявлено недостачу готівкових коштів у національній валюті України - гривні, у розмірі 273 000,00 грн. Ревізію розпочато 11 лютого 2019 року о 15 год. 10 хв. закінчено 11 лютого 2019 року о 18 год. 00 хв. (т. 1 а.с.42, 43).
       Із пояснювальної записки старшого касира – операціоніста ОСОБА_2 від 12 лютого 2019 року вбачається, при здійсненні платіжної операції з перерахування грошових коштів для оплати за нерухомість на користь ТОВ “АГЕНЦІЯ ДБК ІНВЕСТ” клієнтом банку ОСОБА_1 , нею було допущено помилку під час рахування готівкових грошових коштів, а саме: не було здійснено обнуління показників рахувальної машинки після підрахунку купюр номіналом 100 грн., у результаті чого сума підрахунку купюр номіналом 200 грн. була помилково здійснена з урахуванням попередньо перерахованих купюр номіналом 100 грн. у загальному розмірі 273000 грн. Унаслідок цього при перерахунку отриманих від відповідача готівкових коштів, що належали до сплати за грошовим переказом (1656648 грн.), помилково було нараховано 1930000 грн., а тому суму, що перевищувала платіж (273102 грн.), вона помилково видала ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 44, 45).
       26 лютого 2019 року АТ “Універсал банк” на адресу ОСОБА_1 направив вимогу про повернення безпідставно отриманих ним коштів у розмірі 273000 грн. (т. 1 а.с. 37, 38-39).
       Вказана вимога відповідачем виконана не була, грошові кошти у сумі 273000 грн. не повернуті АТ “Універсал банк”
       На підтвердження заявлених вимог про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, позивач, серед іншого, надав копію електронного доказу у вигляді оптичного диску з записами з камер відеоспостереження у приміщенні банку, висновок експертизи відеозапису № 107/19 від 14 серпня 2019 року.
       Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина п`ята статті 100 ЦПК України).
       Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
       Оцінюючи надану позивачем разом з позовом на підтвердження позовних вимог копію електронного доказу (оптичний диск та його зміст), суд першої інстанції вірно врахував, що позивачем було подано копію електронного доказу, оригінал якого зберігається у відділенні банківської установи та є частиною технічної організації охорони банківських приміщень, впроваджених відповідно до Правил з організації захисту приміщень банків в Україні, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 лютого 2016 року № 63. 
       Сумніву щодо відповідності поданої банком копії електронного доказу його оригіналу у суду не виникло, та учасниками процесу про такий сумнів не заявлялося.
       Так, з відеозаписів обставин події 11 лютого 2019 року, яка є предметом розгляду у цій справі, судом встановлено, 11 лютого 2019 року приблизно о 12 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_1 звернувся до касира каси відділення позивача. ОСОБА_1 через скриню в дверях каси надав касиру чорну сумку з грошовими коштами. Касир, діставши сумку зі скрині та відкривши її, вивантажив з неї купюри у національній валюті – гривні, номіналами 50, 100, 200 грн. У подальшому касиром за допомогою сортувальника банкнот були перераховані грошові кошти, вивантажені з чорної сумки, наданої відповідачем і сформовані у корінці. Усього касиром з банкнот, вивантажених з сумки, було сформовано 27 корінців з купюрами номіналом по 100 грн., 68 корінців з купюрами номіналом по 200 грн., 4 корінці з купюрами номіналом по 50 грн., на робочому столі касира залишився 1 розформований корінець купюрами по 100 та 200 грн. Після чого, касиром було вкладено у чорну сумку 13 корінців з купюрами номіналом по 200 грн., 1 корінець з купюрами номіналом по 100 грн., щонайменше 1 купюра номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн. та 1 купюра невизначеного номіналу. Ця чорна сумка з вкладеними грошовими коштами через скриню в дверях каси була повернута касиром відповідачеві, з якою він покинув відділення банку.
       Таким чином, переглядом відеозаписів судом достеменно встановлено, що касиром повернуто відповідачеві у чорній сумці 270300 грн. (13х100х200 номінал = 260000 грн., 1х100х100 номінал = 10000 грн., 100 грн., 200 грн.), оскільки інші банкноти, вкладені в сумку, неможливо розпізнати. 
       Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 без відповідної правової підстави набув грошові кошти у розмірі 270 198 грн. (270300 -102 грн., які повинен був отримали від касира).
       Стосовно висновку №107/19 експертизи відеозапису за запитом адвоката Іващенко І.О., яка діє в інтересах АТ “Універсал банк” у цивільній справі №628/1203/19, наданого ТОВ Центр судових експертиз “Альтернатива” вбачається, дослідження доручене судовому експерту першого кваліфікаційного класу ОСОБА_3 , який має вищу технічну освіту, стаж експертної роботи 22 роки, зокрема в галузі комп`ютерно-технічних експертиз 19 років, фоноскопічних – 22 роки, і є співавтором низки методик комп`ютерно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 213-302).
       Відповідно до ст. 9 Закону України “Про судову експертизу” атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.
       Згідно з п. 1. розділу ІІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 12 грудня 2011 року № 3505/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07 вересня 2015 року № 1659/5), обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз.
       Так, матеріалами справи підтверджено і не спростовано позивачем, що на момент проведення дослідження і складання висновку ОСОБА_3 не працював у державних спеціалізованих експертних установах, його свідоцтво експерта щодо експертизи відеозвукозапису на момент проведення дослідження недійсне з 19 червня 2012 року, у зв`язку зі звільненням з Київського НДІСЕ, наказ № 143к від 13 червня 2012 року. 
       Наявність у ОСОБА_3 на момент проведення спірного дослідження і складання Висновку свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз, як судовому експерту, що не працює у державних спеціалізованих установах, позивачем не доведена та судом не установлена.
       Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив про те, що висновок №107/19 експертизи відеозапису за запитом представника позивача - адвоката Іващенко І.О. у цивільній справі № 628/1203/19 (провадження № 2/628/674/19) є недопустимим доказом.
       Також слід зазначити, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь АТ “Універсал банк” судові витрати у справі у розмірі 20693 грн. 14 коп., які складаються із  сплаченого позивачем судового збору у цій справі  за звернення з позовною заявою,  за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду, за звернення з касаційною скаргою, за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду   (т.1 а.с.56, т.2 а.с.65, т.3 а.с.22, т.4 а.с.166).
       За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ “Універсал банк” до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що касир поклала в сумку не зрозумілу суму грошей та через ящик віддала її відповідачеві є безпідставними, оскільки касир під час здійснення своєї професійної діяльності - формування корінців банкнот дотрималася вимог щодо їх формування, що підтверджується відеозаписами щодо формування корінців банкнот з купюр одного номіналу, що встановлено судом.
       Твердження в апеляційній скарзі про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позовних вимог є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача  ОСОБА_1 - адвоката Домагальського Віктора Миколайовича – залишити без задоволення.
Рішення  Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова