Номер провадження: 33/813/1230/24
Номер справи місцевого суду: 947/406/24 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року                                                                         м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
захисника особи, яка притягується до відповідальності, – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ніц Анатолія Сергійовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст судового рішення
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 26.03.2024 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 01.12.2023 о 00.15 годин по вул.Ак.Вільямса, 80, к.3 в м.Одесі, керував транспортним засобом Tesla Model, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник Ніц А.С. в інтересах ОСОБА_2 просив скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 26.03.2024 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції проявив формальний та поверхневий підхід під час розгляду справи, не повно з`ясував обставини справи, порушив норми процесуального права. Зокрема, зазначено, що: 
- ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, що підтверджується матеріалами справи. Він не міг надати біологічний матеріал у вигляді сечі, у зв`язку з відсутністю фізіологічної потреби;
- з боку працівників поліції мали місце суттєві порушення, провокація та зацікавлення скласти відносно водія протокол за ч.1 ст.130 КУпАП;
- поліцейські направили ОСОБА_2 до медзакладу за відсутності будь-яких ознак наркотичного сп`яніння. Наявні відеозаписи підтверджують адекватну поведінку водія та виконання ним всіх вказівок поліцейських;
- огляд на стан сп`яніння та складення висновку №002846 було проведено з порушеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- пояснення поліцейського в судовому засіданні, що лікар в присутності понятих написала, що ОСОБА_2 не повністю пройшов огляд, спростовуються протоколом, в якому відсутні підписи свідків або понятих;
- відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння має місце тоді, коли особа не може надати зразки сечі, слини або змивів та після цього відмовляється надати зразки свої крові. Медичний працівник не запропонувала ОСОБА_2 відібрати інший біологічний матеріал в порядку п.п.12,13 розділу ІІІ Інструкції – слину, змиви, кров;
-судом не враховано, що зупинення ОСОБА_2 було здійснено 01.12.2023 об 00:15 год, медичний висновок складено 01.12.2023 об 03:30 (тобто більше ніж через 2 години), а протокол - 01.12.2023 об 05:45 (тобто через 5 годин після зупинення);
- акт огляду складено за п`ять хвилин до того, як особа взагалі потрапила до медичної установи, не кажучи вже про фактичне проходження огляду;
- додані до матеріалів справи відеозаписи не є безперервними; тому не є належним та допустимим доказом по справі;
- отримання довідки ТОВ «Смартлаб» зумовлено виключно тим фактом, що вартість проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «ООМЦПЗ» ООР становить 29 875 грн, що є дороговартісним для пересічного громадянина з огляду на той факт, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду;
- відносно ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем Збройних сил України, відсутні будь-які кримінальні провадження або інші справи.
У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Кокарєв А.П. в інтересах ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.
За положеннями ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 649135 від 01.12.2023, яким зафіксовано, що ОСОБА_2 01.12.2023 о 00.15 годин по вул.Ак.Вільямса, 80, к.3 в м.Одесі, керував транспортним засобом Tesla Model, н/з  НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.Даний протокол підписаний ОСОБА_2 із зазначенням «від проходження огляду не відмовляюсь. Зі ст.130 не згоден»;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 01.12.2023, в яких він зазначив, що був зупинений під час керування транспортним засобом Тесла, д.н.з. НОМЕР_2 , на пропозицію пройти огляд на Драгері погодився, так як не вживав алкоголь та наркотичні речовини, результат – 0, після чого о 03:30 запропоновано проїхати до медзакладу, від проходження огляду не відмовлявся та не відмовляється;
- відеозаписами нагрудних камер поліцейських, якими зафіксовано, що ОСОБА_2 зупинено інспектором поліції за порушення комендантської години, під час спілкування з водієм інспектор поліції виявив ознаки сп`яніння та запропонував пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився та пройшов процедуру, результат якої виявився негативний. Поліцейським проведено поверхневий огляд та виявлено в транспортному засобі вогнепальну зброю, дозвільних документів на яку у водія не було, у зв`язку з чим викликано СОГ. Під час спілкування з водієм, інспектор поліції, виявивши ознаки наркотичного сп`яніння, запропонував проїхати до медзакладу для огляду, на що водій погодився. В медичному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР лікарем проведено візуальний огляд водія та запропоновано здати біологічний матеріал у вигляді сечі, на що ОСОБА_2 повідомив про відсутність у нього фізіологічної потреби, тому лікарем надано час для можливості протягом 2 годин пити воду, щоб здати біологічний матеріал для дослідження. Проте до часу складання протоколу ОСОБА_2 сечу не здав, посилаючись на відсутність фізіологічної можливості. Вказану поведінку ОСОБА_2 розцінено як відмова від медогляду в повному обсязі;
- висновком лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01.12.2023, в якому зазначено, що встановити заключний діагноз ОСОБА_2 неможливо через неповне обстеження. У вказаному висновку ОСОБА_2 розписався та зазначив, що не відмовляється від проходження огляду;
- довідками т.в.о.заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП щодо отримання ОСОБА_2 посвідчення водія та не притягнення протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Так, за диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або у разі відмови від проходження огляду для визначення такого стану.
Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух", постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 за №1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (далі- Порядок), наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за №1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі- Інструкція).
Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського.
Натомість обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, Правил дорожнього руху України, а у випадку їх недотримання настає, зокрема, адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Пунктами 3,4 розділу І Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння.
За приписами п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує доставку водія транспортного засобу до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п.9 р.ІІ Інструкції). 
Таким чином, Інструкцією передбачено, що визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані наркотичного сп`яніння відноситься до компетенції поліцейських. У випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд. Законодавством не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Проте, вимоги пункту 2.5 ПДР ОСОБА_2 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.
За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП. Наявність свідків при вказаних обставинах не є обов`язковою, тому посилання апелянта на відсутність підписів свідків в протоколі, не спростовує висновки суду першої інстанції. 
Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор – пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 01.12.2023 щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту зупинення транспортного засобу, як згодом було встановлено, під керуванням ОСОБА_2 Під час спілкування з водієм інспектор поліції виявив ознаки сп`яніння та запропонував пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився та пройшов процедуру, результат якої виявився негативним. Поліцейським проведено поверхневий огляд водія та транспортного засобу, в результаті чого виявлено в транспортному засобі вогнепальну зброю, дозвільних документів на яку у водія не було, у зв`язку з чим викликано СОГ. Під час спілкування з водієм інспектор поліції, виявивши ознаки наркотичного сп`яніння, запропонував проїхати до медзакладу для огляду, на що водій погодився. Після того, як СОГ завершила перевірку, водія було доставлено в медичний заклад КНП «ООМЦПЗ» ООР, де лікарем проведено його візуальний та запропоновано здати біологічний матеріал у вигляді сечі, на що ОСОБА_2 повідомив про відсутність у нього фізіологічної потреби, тому лікарем надано час для можливості протягом 2 годин пити воду, щоб здати біологічний матеріал для дослідження. Проте до часу складення протоколу ОСОБА_2 сечу не здав, посилаючись на відсутність фізіологічної можливості. При цьому, ОСОБА_2 повідомив лікарю, що до його зупинки, приблизно о 23.55, він справив свою нужду, тому наразі у нього відсутня фізіологічна потреба. На пропозицію лікаря пройшов до вбиральні для спроби здати сечу, де пробув лише 4 секунди та вийшов, повідомивши про відсутність фізіологічної потреби. Лікарем в присутності двох понятих складено висновок про неможливість встановлення заключного діагнозу через неповне обстеження. Вказану поведінку ОСОБА_2 розцінено як відмова від медогляду в повному обсязі, внаслідок чого складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції, є безперервними, а доводи апеляційної скарги про зворотнє спростовуються наявними відеозаписами.
Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. 
Зафіксовані відеозаписами обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Доводи апелянта щодо відсутності на відео видимих ознак сп`яніння у ОСОБА_2 не приймаються до уваги, оскільки за положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, а фактична нездача ним біологічного матеріалу (сечі) була зумовлена фізіологічними особливостями його організму, лікарем не було йому запропоновано здати інші біологічні середовища. Апеляційний суд вважає такі аргументи намаганням уникнути відповідальності, з огляду на таке.
За положеннями пункті 3, 4 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, метою котрого є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.п.7,8 розділу ІІІ Інструкції). 
Згідно п.12 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.13 р.ІІІ Інструкції).
Якщо водій – учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений (п.14 р. ІІІ Інструкції).
Слід зазначити, що положення п.13 р.ІІІ Інструкції не зобов`язує лікаря використовувати для дослідження кров, а надає йому можливість її використання, якщо в обстеженої особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, зазначених у п.12 цього розділу. Щодо положення п.14 р.ІІІ Інструкції апеляційний суд звертає увагу, що зміст вказаного пункту стосується лише водіїв-учасників дорожнього руху, які внаслідок ДТП перебувають у несвідомому стані або з тяжкими травмами. 
Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. У всякому разі, огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу, у який доставлений водій транспортного засобу, та лише лікар може визначити вид зразків біологічного середовища, необхідних для лабораторного дослідження. При цьому, враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у цьому закладі охорони здоров`я.
Посилання апелянта, що він не відмовлявся пройти огляд, спростовуються наявними відеозаписами. Поведінка ОСОБА_2 , що зафіксована на відеозаписі, була спрямована на небажання проходити освідування у медзакладі та свідчить про те, що він уникав пройти освідування, посилаючись на відсутність фізіологічної можливості. Вимоги лікаря щодо здачі біоматеріалу (сечі) не виконував на протязі тривалого часу (2 години), що обґрунтовано розцінено поліцейськими як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку. 
Відомості з оглянутого відео переконують апеляційний суд у достатності у ОСОБА_2 часу для здачі біоматеріалу (сечі), що обумовлено також і фізіологічними потребами. ОСОБА_2 не вказував про наявність у нього будь-яких захворювань, які б призводили до затримки сечі, і жодних документів на підтвердження цього факту не надавав. Посилання на неможливість з фізіологічних причин здати сечу для проведення дослідження, за відсутності даних про наявність захворювань, які можуть ускладнити здачу сечі на дослідження, спрямовані на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Відбір сечі на аналіз не складає особливих труднощів, оскільки стосується звичайних природних потреб будь-якої людини та визнається найбільш доступним та ефективним методом для подальшого проведення лабораторних досліджень щодо виявлення стану сп`яніння. При цьому, враховано, що ОСОБА_2 був забезпечений питною водою, йому було надано достатньо часу (2 години) для підготовки до здачі аналізу, але він не забезпечив здачу сечі для дослідження. При цьому, поліцейський робив ОСОБА_2 зауваження, що він не п`є воду. Таку поведінку ОСОБА_2 , яка виразилась у нібито не в змозі протягом понад двох годин здати біологічний матеріал для проведення дослідження, у зв`язку з певними фізіологічними особливостями його організму, за позицією апеляційного суду, правильно оцінено як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
На переконання апеляційного суду, дії ОСОБА_2 свідчать про те, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду у повному обсязі, та, як наслідок, уникнути відповідальності. 
Враховуючи наведене, фізіологічні властивості людського організму, а також той факт, що ОСОБА_2 було надано достатньо часу для здачі біосередовища (сечі) та останній не висловлювала потреби збільшити такий час, дії поліцейських в даній ситуації відповідають вимогам закону.
Лікарем та працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_2 реальну об`єктивну можливість пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не виконав.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що після оформлення протоколу ОСОБА_2 01.12.2023 о 11:53 год добровільно звернувся до відділення медичної лабораторії ТОВ «Смартлаб», де здав аналіз сечі на предмет наявності наркотичних засобів, оскільки ці результати досліджень не мають правового значення, тому що ОСОБА_2 ставиться в провину саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.
Крім того, відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП та розділу ІІІ Інструкції огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. 
Доказів того, що лабораторне дослідження біологічних зразків, яке самостійно замовив ОСОБА_2 , проведено закладом охорони здоров`я, який включений до Переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, і що це дослідження проведено за аналогічною методикою під час апеляційного розгляду не надано. 
При цьому, висновок щодо того чи перебуває особа у стані наркотичного сп`яніння чи ні робиться лікарем і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, проведення яких є обов`язковим.
Крім того, результати лабораторних досліджень ТОВ «Смартлаб» № 1000069736727 проведені 01.12.2023 о 16.02 без відповідного направлення, передбаченого п.8 розділом ІІ Інструкції, без присутності поліцейських та пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для їх проведення (п. 9 розділ ІІ Інструкції).
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав правильну оцінку довідці ТОВ «Смартлаб», ависновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильним.
Доводи сторони захисту про те, що лікарем не було запропоновано надати зразки іншого біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження, суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність об`єктивних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 в умовах медичного закладу здати біологічний зразок у вигляді сечі, розцінює як форму захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення. На переконання апеляційного суду, у лікаря-нарколога при встановлених обставинах була відсутня необхідність застосовувати п.13 розділу ІІІ Інструкції №1452/735.
Апеляційний суд звертає увагу, що сама по собі згода водія на проведення огляду на стан сп`яніння, без виконання вимог лікаря медзакладу щодо здачі біоматеріалу для проведення такого огляду, не свідчить про виконання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій не пройшов такого огляду, незважаючи на те, що працівниками поліції були створені умови для проведення огляду. При цьому, суд бере до уваги і фізіологічні потреби людини через призму достатньої тривалості часу, що були надані ОСОБА_2 для здачі біоматеріалу.
Формальне висловлення водієм згоди на проходження огляду, без вчинення ним всіх передбачених законом необхідних дій, не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта щодо часу складання медичного висновку та протоколу в порушенні вимог Інструкції не приймаються до уваги.
Так, відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції зметою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Отже, вказана норма не регулює час складання висновку лікаря та протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, слід звернути увагу, що поліцейський має забезпечити доставку осіб до медзакладу не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а не зупинки транспортного засобу. Як вбачається з відеозаписів, поліцейський виявив підставу для проведення огляду ОСОБА_2 в медзакладі та запропоновав проїхати до медзакладу о 01:35 год 01.12.2023, а доставлено ОСОБА_2 до медзакладу об 03:31 год 01.12.2023, що відповідає вимогам п.9 р.ІІ Інструкції. 
Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відтак, враховуючи, що о 05:30 год 01.12.2023 лікарем складено висновок, що підтверджується матеріалами справи, а протокол про адміністративне правопорушення складено 05.45 год 01.12.2023, що відповідає положенням ч.2 ст.254 КУпАП.
Посилання апелянта, що акт огляду складено за п`ять хвилин до того, як ОСОБА_2  потрапив до медичної установи, не спростовують правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_2  складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на переглянуті в судовому засіданні відеозаписи, якими зафіксовано весь процес складання адмінматеріалів, послідовність дій працівників поліції, лікаря та особи, яка притягується до відповідальності. У даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній фактично відмовився.
Доводи апелянта про упередженість та обвинувальний уклін з боку працівників поліції щодо ОСОБА_2 ґрунтуються на суб`єктивній думці та не підтверджені жодним доказом. При цьому, у випадку наявності сумнівів в законності дій працівників поліції, ОСОБА_2 вправі був звернутися до органів Національної поліції з метою перевірки законності дій поліцейських, чого ним зроблено не було.
Посилання сторони захисту на постанови апеляційних судів в інших справах про адміністративні правопорушення не мають преюдиційого значення для суду під час розгляду цієї справи. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_2 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Застосований місцевим судом до ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        І.А. Артеменко