КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9712/2024
Справа № 357/644/24
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем     України
 
12 червня 2024 року                                                                                                  
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Орєхова О.І. в м. Біла Церква 20 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,
 
в с т а н о в и в :
 
В січні 2024 року позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 58490 грн. та судові витрати.
Заявлені вимоги мотивував тим, що 25 вересня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 23975-09/2022, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.6 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства - https://zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.  Ці правила є публічною пропозицією (офертою) до укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
 
29 червня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 29062023, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» за плату передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 58490 грн., з яких 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 43490 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.
Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок первісного кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29 грудня 2021 року, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій.
 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № 23975-09/2022 в розмірі 58490 грн., покладено на відповідача судові витрати в розмірі 2684 грн.
 
Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що позивачем надано до місцевого суду роздруківку невідомого походження, яку останній намагається видати за нібито укладений кредитний договір від 29 вересня 2022 року № 23975-09/2022. В той же час в матеріалах справи відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір, ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію, про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник при укладанні договору. У випадку, якщо позивач вважає, що відповідач отримував одноразовий ідентифікатор, використовував його для укладення кредитного договору, всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами, наприклад, інформацією від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачеві, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, докази, що саме відповідач реєструвався в ЕС «кредиторів» позивачем також надані не були, як і не повідомлено, як саме проводилась ідентифікація особи, і не надано доказів такої ідентифікації. Немає доказів відправлення відповідачеві одноразового ідентифікатора та доказів, що саме відповідач використав нібито відправлений ідентифікатор для укладення кредитного договору. Водночас, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора можуть слугувати доказом таких фактів, але позивачем вони не надані.
Посилався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину. 
Наголошував, що позов та відповідь на відзив наповнені ствердними фразами позивача про укладення договору, пропозиції, узгодження сторонами, перерахування грошових коштів тощо, однак позивачем не вказано, якими доказами було доведено наявність відповідних юридичних фактів, подій та обставин.
Підсумовував, що позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 29 вересня 2022 року № 23975-09/2022, що свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення кредитних коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Вважав, що суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок доведення обставин неукладення договору в електронному вигляді на відповідача, оскільки саме ТОВ «ФК «ЕАПБ» мало надати суду відповідні докази як особа, в розпорядженні якого вони мають перебувати, та особа, яка мала вчинити активні дії щодо проведення ідентифікації особи відповідача та перерахування на його рахунок коштів.
Щодо нібито отримання відповідачем коштів від ТОВ «ФК «Інвеструм», звертав увагу, що тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою укладення кредитного договору, а отже і настання правових наслідків для позичальника. Належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми, як вбачається із сталої судової практики Верховного Суду, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом із тим, відповіддю на відзив позивачем направлено до суду інформаційну довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16 лютого 2024 року. Окрім порушення вимог процесуального законодавства щодо порядку подання доказів до суду, вказана довідка не містить жодної інформації щодо нібито отримання коштів відповідачем. У довідці відсутні ПІБ відповідача, інформація щодо підстав перерахування, наприклад, на виконання кредитного договору. Також позивачем не надано доказів, що відповідач володів або користувався банківською карткою № НОМЕР_1 . Більше того, даний номер не є повним, а в кредитному договорі в п. 1.1 передбачається, що кошти перераховує саме ТОВ «ФК «Інвеструм». Договору щодо обслуговування між ТОВ «Платежі онлайн» та ТОВ «ФК «Інвеструм» позивачем не надано. Позивач не був позбавлений можливості надати до суду належні та допустимі докази отримання відповідачем коштів від ТОВ «ФК «Інвеструм» та сплати на користь останнього будь-яких платежів, проте позивачем такої виписки до суду не надано, а всіма доказами є розрахунок заборгованості, який створено зацікавленими особами, який не погоджено з відповідачем, та інформаційна довідка, яка не містить інформації про особу відповідача. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем коштів від ТОВ «ФК «Інвеструм», а тому позов не підлягав задоволенню.
Надані з позивачем розрахунки заборгованості відповідачем не визнаються в повному обсязі та не можуть бути доказом наявності будь-якої заборгованості у відповідача та доказом отримання відповідачем коштів у кредит, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства для первинних бухгалтерських документів та створені зацікавленими особами. 
 
Від позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, судові засідання проводити без участі ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Пояснював, що для укладення договору необхідно здійснити певну послідовність дій, направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи незавершення дій унеможливлює укладення договору. У відповідності до умов договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, указаний позичальником при укладанні договору. Відповідно до ч. 5 ст. 104 Закону України «Про електронні комунікації», кінцевий користувач має право отримувати послугу знеособлено відповідно до правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг та умов надання послуг, встановлених постачальником електронних комунікаційних послуг. 
Зауважував, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти доказами отримання саме відповідачем одноразового ідентифікатора, який було надіслано на телефонний номер, зазначений ним у заявці, і також, що інформація про ідентифікацію, реєстрацію та про відправлення/надходження на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору та додатків до нього знаходиться безпосередньо у первісного кредитора, доступ до цієї інформації має первісний кредитор та позичальник, як власник особистого кабінету, в той час як ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має доступу до такої інформації, адже її передача не передбачена умовами договору факторингу.
Зазначив, що ним доведено факт укладення відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
Щодо перерахування коштів позичальнику та розрахунку заборгованості, пояснював, що кредитні кошти надавались клієнту в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. При заповненні форми заявки на сайті товариства позичальником власноруч зазначено реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_1 , на яку і перераховано кошти. З метою надання вичерпної інформації по справі позивачем було ініційовано запит до ТОВ «ФК «Інвеструм» щодо надання детальних розрахунків заборгованості та доказів, які підтверджують надання коштів відповідачу за укладеним кредитним договором. На вказаний запит отримано додаткові докази, долучені до відповіді на відзив, а саме лист від 19 лютого 2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» як доказ перерахування коштів відповідачу, та розрахунок заборгованості по договору про надання фінансового кредиту. 
Зазначив, що перерахування коштів на платіжну картку позичальника було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який здійснює операції у безготівковій формі, тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угоди з банком-екваєром, від якого фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.
Вказував, що між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про переказ коштів ФК-150920 від 15 вересня 2020 року, за умовами якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» має право здійснювати перерахування коштів як оператор онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який надавав платіжні послуги на підставі договору, що укладений між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства на узгоджених сторонами умовах.
Зазначав, що в інформаційній довідці зазначено не повний номер картки, на яку здійснено переказ коштів, оскільки з метою забезпечення найвищого рівня безпеки проведення платежів, технологія карткових рахунків побудована таким чином, що в системі містяться лише перші шість та останні чотири цифри номеру картки, інформацію про повний номер платіжної картки мають власники та банки-емітенти платіжних карток.
Зауважував, що стороною відповідача не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані на підтвердження своїх доводів, маючи безперешкодний та повний доступ до таких даних. 
Вважав, що відповідач побудував свою позицію на концепції «негативного доказу». 
Щодо нарахування відсотків, вказував, що нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, в зв`язку з чим було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути.
Звертав увагу, що з розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Інвеструм» вбачається, що позичальник здійснив сплати грошових коштів в загальному розмірі 5710 грн. на рахунок первісного кредитора, що свідчить про визнання ним боргу.
Щодо відступлення права вимоги, зазначив, що 29 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29062023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі відповідно до вказаного реєстру позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 58490 грн. 
З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи позивач вважав за необхідне долучити до матеріалів справи копію договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, копію акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, копію платіжної інструкції як доказ оплати фактором суми грошових коштів клієнту за договором факторингу.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року та від 18 квітня 2024 в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справі судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Гуля В.В., Мельника Я.С. відкрито провадження за апеляційною скаргою, проведено підготовку справи до розгляду, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 118, 146).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року визначено новий склад колегії суддів: Кашперська Т.Ц. - головуючий суддя, Яворський М.А., Фінагеєв В.О.
 
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
До закінчення досудової підготовки 16 квітня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» про витребування доказів, в якому позивач просив поновити йому строк на подання клопотання та витребувати від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткових рахунків, відкритих у банку станом на 25 вересня 2022 року,  інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку НОМЕР_1 ; первинні документи бухгалтерського обліку або інформацію, що підтверджує факт перерахування на картковий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 15000 грн. зі сторони ТОВ «ФК «Інвеструм» (сервіс онлайн платежів iPay.ua), виписку про рух коштів по картковому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 25 вересня 2022 року по 28 вересня 2022 року з відображенням часу зарахування коштів; інформацію щодо номеру телефона, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою НОМЕР_1 за період з 25 вересня 2022 року по 28 вересня 2022 року; інформацію, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_2 в анкетних даних ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи подане клопотання, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалася на те, що не володіє та не може володіти доказами належності картки відповідачу та первинними документами бухгалтерського обліку, що підтверджують факт перерахування коштів первісним кредитором  позичальнику за укладеним договором відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», і що доступ до даних документів мають право отримати безпосередньо власник рахунку або суд. 
Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано нові докази, а саме повні тексти договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, підписаного ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», та Реєстру боржників.
 
Відповідачем ОСОБА_1 направлено заперечення на клопотання, в якому відповідач посилався на положення ч. 2 ст. 83, ст. 17, ч. 3 ст. 83, ст. 367, 44, 263 ЦПК України, вказував, що позивачем під час звернення до суду не повідомлялось про неможливість подання будь-яких доказів, а також не надано доказів, які би підтверджували, що позивач здійснив всі належні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. До того ж, вказане клопотання подано позивачем разом з відповіддю на відзив, а не з апеляційною скаргою.
Наголошував, що подане позивачем клопотання про витребування доказів спонукає апеляційний суд повторно розглянути позовні вимоги по суті із врахуванням витребуваних доказів, що є неприпустимим з огляду на його повноваження та межі, в яких він розглядає справу.
 
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
 
Розглянувши подане клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про його необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення, оскільки позивач не надав доказів неможливості заявлення такого клопотання під час розгляду справи судом першої інстанції разом з поданням позовної заяви з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
Щодо долучення нових доказів, апеляційний суд враховує, що ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з викладеного, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, та оскільки позивачем не надано докази неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів та про приєднання нових доказів, за наведених обставин та згідно вимог ст. 367 ЦПК України апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття нових доказів та надання їм оцінки.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повній мірі не відповідає.
 
В матеріалах справи міститься договір про надання фінансового кредиту № 23975-09/2022 від 25 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 , за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 19 жовтня 2022 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,50 % на добу. З метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5 % на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства - https://zecredit.com.ua. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. (а. с. 4 - 7).
Пунктами 1-11 - 1-18 визначено порядок укладення даного договору, а саме, перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним з наступних способів: отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного ведення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. 
Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система товариства здійснює реєстрацію заявника на сайті товариства або в мобільному застосунку і формує особистий кабінет клієнта. Рішенням про надання кредиту приймається товариством на підставі автоматизованої обробки даних заявника. Товариство інформує клієнта про прийняте рішення про видачу кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер клієнта, а також відповідна інформація зазначається в особистому кабінеті. Для підписання договору на телефонний номер клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування клієнт підписує договір за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора. Товариство підписує примірник договору клієнта кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу.
Згідно п. 6.1 договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно п. 7 договору «Реквізити та підписи сторін», зі сторони позичальника договір підписано одноразовим ідентифікатором « ОСОБА_1 , W3526».
 
На а. с. 9 - 10 знаходиться роздрукована копія заявки на отримання кредиту, підписаної одноразовим ідентифікатором « ОСОБА_1 , W3526», в якій зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші аспекти. 
 
29 червня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 29062023, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (додаток №1). 
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року зазначено як таке, що відступається, право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 23975-09/2022, заборгованість за основною сумою боргу 15000 грн., заборгованість за відсотками 43490 грн., всього 58490 грн. (а. с. 16).
 
Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 25 вересня 2022 року № 29062023 за період з 29 червня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, заборгованість відповідача становить 58490 грн., за даний період нарахувань та погашень не проведено, заборгованість не погашена (а. с. 17).
Крім того, на а. с. 68 - 80 наявний документ з назвою «Розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 23975-09/2022 від 25.09.2022 р.» без дати, підпису та без зазначення відомостей про особу, яка його склала, а також без підсумкових даних щодо заборгованості.
 
Згідно інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16 лютого 2024 року, зазначено, що ним укладено з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» договір на переказ коштів ФК-150920 від 15 вересня 2020 року, відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 25 вересня 2022 року на суму 15000 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 168834951, призначення платежу: Зачисление 15000 грн. на карту НОМЕР_1 (а. с. 81).
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»; позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відповідач, в свою чергу, не виконує зобов`язання, в зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором з повернення тіла кредиту та відсотків, що передбачено умовами укладеного кредитного договору, яка підлягає стягненню.
 
Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
 
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
 
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Із системного аналізу положень вищевказаних норм матеріального права вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, укладення якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
 
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
 
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
 
Дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, який не спростовано доводами апеляційної скарги, що кредитний договір від 25 вересня 2022 року підписано відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено підписання договорів відповідачем, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
 
Так, у п. 7 договору про надання фінансового кредиту № 23975-09/2022 від 25 вересня 2022 року вказано, зокрема: Клієнт ПІБ: ОСОБА_1 ; ідентифікаційний код, паспортні дані, номер телефону, електронний підпис W3526.
 
Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 в зазначених договорах матеріали справи не містять.
 
Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
 
Доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані ТОВ «ФК «Інвеструм» для укладення кредитного договору від його імені, ОСОБА_1 до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладених договорів.
 
Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що договір, підписаний ОСОБА_1 , передбачав передачу первісним кредитором позичальнику у власність грошових коштів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, вказаний останнім.
 
У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
 
Оскільки ТОВ «ФК» «ЄАПБ» набув права вимоги за вказаним договором на підставі укладеного договору факторингу, саме на останнього покладено обов`язок з доведення перерахування позичальнику грошових на вказаний ним картковий рахунок.
 
На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК» «ЄАПБ» було надано інформаційну довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16 лютого 2024 року, у якій зазначено, що цим товариством укладено з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» договір на переказ коштів ФК-150920 від 15 вересня 2020 року, відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 25 вересня 2022 року на суму 15000 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 168834951, призначення платежу: Зачисление 15000 грн. на карту НОМЕР_1 (а. с. 81).
 
Разом з тим, вказаний доказ не підтверджує факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним.
Апеляційний суд враховує та погоджується з доводами апеляційної скарги, що у довідці відсутні ПІБ відповідача, інформація щодо підстав перерахування, наприклад, на виконання кредитного договору, також позивачем не надано доказів, що відповідач володів або користувався банківською карткою № НОМЕР_1 , даний номер не є повним, а в кредитному договорі в п. 1.1 передбачається, що кошти перераховує саме ТОВ «ФК «Інвеструм», а не ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Водночас, відповідач по справі ОСОБА_1 стверджує, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК» «ЄАПБ» не підтвердили виконання свого обов`язку щодо видачі коштів жодним належним і допустимим доказом, зокрема, первинними документами.
 
Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Апеляційний суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
 
Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по справі були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем по справі.
 
Доводи позивача у відзиві на апеляційну скаргу, що перерахування коштів на платіжну картку позичальника за укладеним електронним договором було здійснено безпосередньо операторам онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який здійснює перекази коштів у безготівковій формі, тому випадкові касові ордери на суму переказу не складаються, а виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим, не спростовують відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин та відхиляються апеляційним судом.
 
Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що заборгованість відповідача по кредитному договору складає 58490 грн. (відповідно до розрахунку заборгованості), матеріали справи не містять. Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір.
 
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, щодо отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру матеріали справи не містять, а відтак позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено судом першої інстанції безпідставно, оскільки є недоведеним та необґрунтованим.
 
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нової постанови про відмову в позові.
 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 грн.
 
Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» в позові до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ вул. Симона Петлюри 30 код ЄДРПОУ 35625014) на користь  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 4026 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.
  
Судді :                                                                                                            Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                                                        Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                        Яворський М.А.