УХВАЛА
12 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 947/38673/20
провадження № 61-4917ск24
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання дій незаконними,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») та просив:
- визнати дії ДП «АМПУ» щодо порушення права на укладання трудового договору на вищу посаду (заступника голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури) незаконними та такими, що порушили право ОСОБА_1 на заповнення вакансії, визначеного у пункті 2.2.3 розділу II колективного договору ДП «АМПУ», у зв`язку із повідомленням позивачем про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції»;
- зобов`язати ДП «АМПУ» укласти із ОСОБА_1 трудовий договір на виконання роботи на посаді заступника голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури;
- стягнути з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 судовий збір.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.
01 квітня 2024 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
Частиною першою статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Із практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року складено 19 лютого 2024 року. Касаційну скаргу ОСОБА_1 направив до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 01 квітня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. 
Касаційна скарга ОСОБА_1 містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що копію повного тексту постанови Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року позивач отримав 01 квітня 2024 року. На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 долучив до касаційної скарги копію інформації про відправлення рекомендованого листа.
Однак, із наданої копії інформації про відправлення рекомендованого листа неможливо встановити, яку саме судову кореспонденцію було направлено ОСОБА_1 , яке судове рішення було вручено заявнику 01 березня 2024 року та у якій судовій справі.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
На стадії відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії судового рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.
У зв`язку з наведеним вище, заявнику слід направити на адресу касаційного суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та докази на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу отримання копії постанови Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року саме 01 березня 2024 року (наприклад: копія зворотного рекомендованого повідомлення про вручення судової кореспонденції, довідка суду про вручення особі судової кореспонденції тощо).
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року залишити без руху, надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі не подання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                   В. М. Ігнатенко