УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/2844/23 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О.М. 
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №285/2844/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою через адвоката Семенька Василя Михайловича,
на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 вересня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М. у м.Звягелі,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила: змінити спосіб стягнення присуджених аліментів у 1/3 частці заробітку (доходів) з ОСОБА_2 , щомісячно, до повноліття дочки ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2009 року, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили; виконавчий лист №2-1720/09, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 21 грудня 2009 року, відкликати з Новоград-Волинського відділу ДВС після набрання рішенням суду законної сили.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У період спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_4 , яка проживає разом із нею. Відповідно до виконавчого листа Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2009 року в справі №2-1720/09 із ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач сплачував мінімальну суму аліментів. Мали місце випадки, коли відповідач взагалі не сплачував аліменти. За її зверненням до виконавчої служби заборгованість була стягнута, але відповідач не надавав матеріальної допомоги дочці, не цікавився її життям, не брав участі у вихованні дитини. Наразі матеріальне становище батька доньки значно покращилося. Він працює та станом на квітень 2023 року проживає в місті Щецин Республіки Польща. Тривалість його роботи і проживання за кордоном становить більше трьох років. Разом з тим, в останній період її матеріальне становище погіршилося. Вона утримує доньку в нестабільний період під час воєнного стану, тривалий час не працює через отримання тяжкої травми, перебуває на лікуванні, а дочка дорослішає та її потреби зростають. Також зросли ціни на канцелярське приладдя, підручники для школи, одяг, взуття, продукти харчування тощо. Дочка також виявляє бажання відвідувати різноманітні курси та гуртки, за які необхідно сплачувати кошти.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 вересня 2023 року позов задоволений частково. Змінений спосіб стягнення присуджених аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) з ОСОБА_2 , щомісячно, до повноліття дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлений рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2009 року та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн, щомісячно, до досягнення нею повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виконавчий лист №2-1720/09, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 21 грудня 2009 року, анульований. Вирішено питання судового збору. У решті вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через адвоката Семенька В.М. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що ОСОБА_2 не у змозі платити аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наразі перебуває у скрутному матеріальному положенні. На його утримані знаходиться малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він дійсно тривалий час проживає в Республіці Польща де офіційно працевлаштований, але його матеріальне становище дуже скрутне. Він (відповідач) орендує житловий будинок для проживання своєї сім`ї, плата за який становить 1 800 злотих щомісяця, погашає два кредити в сумі 1 500 злотих відповідно, 200-300 злотих щомісяця витрачає на пальне. Після всіх платежів у нього залишається 80 злотих, а тому він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначений виконавчим листом від 16 грудня 2009 року. Комунальні послуги оплачує його дружина, яка має мінімальну заробітну плату. Також наголошено на тому, що відповідно до п.11 ст.101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відпустки за станом здоров`я надаються із збереженням грошового та матеріального забезпечення, а тому матеріальний стан ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням травми не погіршився.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що відповідач вводить суд в оману стосовно своїх доходів. Витрачаючи кошти на пальне, він має власний автомобіль. Не будучи резидентом країни, не зміг би отримати кредити в банку. Разом із тим, розмір аліментів є недостатнім для забезпечення фізичного і духовного розвитку доньки, яка виросла. Потреби дитини зросли, а з 2009 року інфляція складає 100%. Сплачених відповідачем коштів не вистачає для задоволення потреб доньки. Відповідач також повинен піклуватися про дитину, а не перекладати всі обов`язки щодо утримання доньки на неї. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8,9,13-14).

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За таких обставин, оскільки відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , то законом на нього покладений обов`язок здійснювати утримання дівчинки до її повноліття.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2009 року, зокрема, на користь ОСОБА_6 стягнуті з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходів), щомісячно, до повноліття дочки – ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку (а.с.62-64).

У частині першій ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 

Частиною першою ст.192 СК України унормовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, відображеної у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року в справі №509/5304/20 розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року в справі №343/945/19, від 12 січня 2022 року в справі №545/3115/19, від 23 травня 2022 року в справі №752/26176/18.

За таких обставин, можливо дійти висновку, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Зокрема, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 виснувано, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 

Так, 15 червня 2013 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 в них народилася дочка ОСОБА_9 (а.с.42-43).

Самі по собі обставини одруження відповідача та перебування на його утриманні також малолітньої доньки ще не є достатніми підставами для задоволення апеляційної скарги, оскільки беззаперечно не свідчать про скрутний матеріальний стан ОСОБА_2 та неможливість сплачувати ним аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , які присуджені судом першої інстанції у розмірі 5 000 грн у місяць, оскільки докази належить оцінювати, як кожний окремо, так і у їх сукупності (ст.89 ЦПК України).

Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, та мають однакове право на забезпечення належного рівня життя та гармонійний розвиток кожної дитини. 

ОСОБА_2 на підтвердження свого матеріального становища надав копію договору найму житла від 19 січня 2019 року та копії квитанцій, які викладені польською мовою.

Згідно з ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст.79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 910/4473/17.

Колегія суддів не може вважати вказані письмові докази допустимими, враховуючи, що вони не відповідають вимогам ст.95 ЦПК України, оскільки викладені іноземною мовою та до них не доданий переклад українською мовою, засвідчений належним чином.

Разом із тим, за положеннями частини третьої ст.12 та частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 

Із довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 від 10 квітня 2023 року №3373 слідує, що капітан ОСОБА_1 отримала травму важкого ступеня важкості, пов`язану з проходженням військової служби та потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.17).

Отже, у зв`язку з отриманням позивачем травми важного ступеня важкості її стан здоров`я погіршився. Травма потребує лікування та реабілітації, що пов`язано з матеріальними затратами. Травма також вплинула на проходження позивачем військової служби та розмір грошового забезпечення, у той час, коли донька ОСОБА_4 дорослішає та потреби на задоволення необхідного та достатнього забезпечення її гармонійного розвитку збільшуються, а рівень життя дорожчає. 

Відповідач належними та допустимими доказами не довів, що сплата аліментів у розмірі 5 000 грн поставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки не надав суду доказів, які б підтверджували одержуваний ним дохід, а лише обмежився зазначенням своїх щомісячних витрати. Разом з тим, закон на обох батьків покладає обов`язок забезпечувати необхідний та достатній рівень для гармонійного розвитку дочки. Також не має надаватися перевага одній дитині порівняно із іншою. Не проживання батька дитини із нею не звільняє його від обов`язку щодо належного утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. 

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовує та, приймаючи до уваги вищевикладене, додаткового правового обґрунтування не потребує. 

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через адвоката Семенька Василя Михайловича, залишити без задоволення.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: