ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/16301/23                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
          Головуючого судді:                                                   Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                              Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просила суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 , пенсії, що підлягала виплаті і залишилась неодержаною у зв`язку з його смертю;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надати суду та позивачу розрахунок перерахунку пенсії померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 р. у справі № 620/18342/21 з підтвердженням суми заборгованості;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 , як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 підтверджену заборговану суму перерахованої пенсії, яка підлягала виплаті і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 , пенсії, що підлягала виплаті і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 , як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 підтверджену заборговану суму перерахованої пенсії, яка підлягала виплаті і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю. В решті позовних вимог відмовлено.
          Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
          Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачка є дружиною померлого ОСОБА_2 , який отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закону № 2262-ХІІ) та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі № 620/18342/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки від 16.11.2021 № ФЧ40889 про розмір грошового забезпечення, складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 28.02.2023 року.
03.07.2023 позивачка  звернулась з заявою-запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з проханням підтвердити суму заборгованості згідно вказаного рішення суду.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 14.07.2023 р. № 11460-11934/Д-02/8-2500/23 відмовило позивачці у наданні такої інформації.
09.08.2023 позивачка звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у відповідності до статті 61 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в якій просила Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити їй недоотриману пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 .
Листом від 11.09.2023 № 15310-14569/Д-02/8-2500/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило у виплаті недоотриманої суми пенсії, вказавши, що з метою отримання коштів, нарахованих на виконання рішення суду за позовом ОСОБА_2 , особі, яка є спадкоємцем, необхідно звернутись до суду із відповідною заявою про зміну правонаступника.
Позивачка, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».
Виходячи з викладеного, ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно із пунктом 4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Отже, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Судом встановлено, що позивачка є дружиною померлого ОСОБА_2 .
Позивачка із заявою про виплату нарахованої пенсії звернулася 09.08.2023.
Отже, позивач звернулась із заявою про виплату недоотриманої пенсії чоловіка, який помер, в межах строку, встановленого статтею 61 Закону №2262-ХІІ.
З огляду вищевикладене, позивачка має право на отримання пенсії, що підлягала виплаті чоловікові, однак, залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, внаслідок чого, відповідач зобов`язаний здійснити виплату позивачу недоодержаної ОСОБА_2 суми пенсії.
У спірній відмові відповідач зазначив, про необхідність звернення позивачці до суду з відповідною заявою про зміну правонаступника.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 , пенсії, що підлягала виплаті і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю та зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 , як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 підтверджену заборговану суму перерахованої пенсії, яка підлягала виплаті і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.
В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції неоскаржується, а тому не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
Посилання апелянта на те, що позивачка матиме право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішень суду, у разі зміни сторони виконавчого провадження є необґрунтованими. Такий висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 травня 2023 року по справі №420/288/21.
          У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
          Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
          В даному випадку доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.
          Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд
                                                  П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
- залишити без задоволення.
          Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

          Головуючий суддя:                                                                                     Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          Н.М. Єгорова

                                                                                                            А.Ю. Коротких