ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2024 р. 	Справа № 520/17436/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 (суддя: Супрун Ю.О., м.Харків, повний текст складено 03.10.23) по справі № 520/17436/23
за позовом                ОСОБА_1  
до               Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ,               Національної поліції України                       
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі по тексту – відповідач-1, Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області), Національної поліції України (далі по тексту – відповідач-2, НП України), в якому просить суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління МВС України в Харківській області № 122 о/с від 01.06.2023, яким було звільнено, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та відповідно до п. 64 “Г” (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних сил України майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/, інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з 01.06.2023;
- зобов`язати Національну поліцію України працевлаштувати майора міліції ОСОБА_1 (М-122611) шляхом прийняття на службу в поліцію, на рівнозначну посаду з 01.06.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність спірного наказу, вважає його таким, що прийнятий з порушенням встановленого порядку щодо його прийняття, та таким, що порушує її права.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 по справі №520/17436/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Харківській області № 122 о/с від 01.06.2023 в частині звільнення згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України та відповідно до п. 64 “Г” (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/, інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з 01.06.2023.
Поновлено майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 01.06.2023 в органах поліції.
В іншій частині позову - відмовлено.
Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 01.06.2023 в органах поліції.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 по справі № 520/17436/23 в частині, у якій відмовлено у задоволенні позовних вимог, та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, зазначила, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Разом з тим, відповідачем не було вжито заходів щодо перевірки можливості подальшого використання позивача на службі, в тому числі щодо наявності у позивача переважного права на залишення на роботі, чим порушено її право на проходження служби в поліції.
ГУ МВС України в Харківській області, не погодившись з вказаним рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 по справі № 520/17436/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 утворена юридична особа - Національна поліція, та ліквідовані територіальні органи Міністерства внутрішніх справ. Отже, з 07.11.2015 міліція припинила своє існування без правонаступництва. 
Відповідно до наказу МВС України від 06.11.2015 № 1388, у ГУ МВС України в Харківській області скасовано всі штатні та скорочено всі посади. Таким чином, відсутність посад, які заміщуються особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, в ліквідованому ГУ МВС України в Харківській області унеможливлює подальше використання ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ. 
Також, ОСОБА_1 не може приступити до виконання службових обов`язків в органах внутрішніх справ, які припинили своє існування 06.11.2015.
Вказує, що оскільки міліція припинила свою діяльність як правоохоронний орган України, а заявниця не перейшла у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації, а також не взяла участь в конкурсі на зайняття посади в органах поліції, спірним наказом її правомірно звільнено у зв`язку з неможливістю використання на службі в міліції.
Зазначає, що при звільненні ОСОБА_1 . Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області в повній мірі дотримана процедура звільнення, а заявницею не надані докази порушення її прав спірним наказом.
Національна поліція України, не погодившись з вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 по справі № 520/17436/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, вказує, що позивач не підлягає поновленню на посаді, оскільки НП України не є правонаступником МВС України та його територіальних органів, у зв`язку з тим, що Кабінетом Міністрів України прийнято рішення не про реорганізацію, а про повну ліквідацію органів внутрішніх справ.
Вказує, що з аналізу п.9 розд. XI Закону №580-VIII є очевидним, що законом установлено дві альтернативи прийняття на службу в поліцію діючих працівників міліції за певних умов, а саме за їх згодою чи проходження конкурсу. Стверджує, що зазначена процедура позивачем не дотримана, оскільки в період часу з 06.08.2015 по 06.11.2015 позивач не виявила бажання проходити службу в поліції, не надала згоду на призначення та не приймала участі в конкурсі, не перевірялася за критеріями відповідності вимогам до поліцейських. Вказує, що з відповідним рапортом позивач звернулась лише 10.06.2016, тобто у строк, коли подібні питання не могли бути вирішені, згідно з нормою, встановленою п. 9 розд. XI Закону №580-VIII.
Наголошує, що, задовольняючи вимоги позивача про зобов`язання Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області поновити майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 01.06.2023 в органах поліції, суд перевищив межі своїх повноважень, безпідставно та всупереч чинному законодавству України зобов`язує Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Харківській області діяти протиправно, що унеможливлює виконання рішення суду в частині поновлення позивача на службі, оскільки Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області не відноситься до територіальних органів поліції, а штатний розпис Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області не передбачає посад в органах поліції. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішення у справах № 820/11945/15, № 520/11720/18, № 520/464/20, № 520/4514/21, № 520/21782/21 на час розгляду адміністративної справи № 520/17436/23 набрали законної сили, в ході розгляду справи сторонами іншого не повідомлено, а судом не встановлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, встановлені в рамках розгляду справ №№ 820/11945/15, 520/11720/18, 520/464/20, 520/4514/21, 520/21782/21 не підлягають доказуванню в ході розгляду справи № 520/17436/23.
З 24.04.2002 ОСОБА_1 проходила безперервну публічну службу в органах внутрішніх справ України.
З 09.11.2011 ОСОБА_1 перебувала на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській обл., спеціальне звання - майор міліції.
У період з 22.02.2015 по 30.09.2017 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, згідно з наказом ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області № 28 о/с від 13.03.2015.
26.04.2016 постановою Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/11945/15 скасовано наказ ГУ МВСУ в Харківській області № 683 о/с від 06.11.2015 у частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено останню на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській обл. з 06.11.2015.
21.09.2016 постановою Харківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 та постановою Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №820/3791/16, у позові відмовлено.
20.03.2018 від ОСОБА_1 надійшов рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягненню нею віку 4 років.
26.03.2018 наказом ГУ МВС України в Харківській області №66 о/с позивачу надана відпустка для догляду за дитиною з 31.03.2018 до 01.10.2018.
26.06.2018 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/2640/18, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018, закрито провадження у справі в частині зобов`язання ГУ НП в Харківській області працевлаштувати на службу до поліції ОСОБА_1 на посаду рівнозначну займаній посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області шляхом видання наказу про призначення на посаду поліцейського.
26.06.2018 рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/2640/18, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018, у позові відмовлено.
07.05.2019 рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/11720/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВСУ в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії №75 о/с від 17.10.2018. Поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України з 18.10.2018. Визнано протиправною бездіяльність начальника Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_2 з приводу непередачі рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України на розгляд керівництва ГУ МВСУ в Харківській області та ГУ НП в Харківській області. Зобов`язано начальника Київського РВ МУ ГУ МВСУ в Харківській області ОСОБА_2 відновити рапорт ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України шляхом одержання нового письмового документа та передати відновлений рапорт на розгляд керівництва ГУ МВСУ в Харківській області та ГУ НП в Харківській області. Зобов`язано ГУ МВСУ в Харківській області та ГУ НП в Харківській області прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України.
04.11.2019 постановою Другого апеляційного адміністративного суду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 по справі № 520/11720/18 скасовано в частині: зобов`язання начальника Київського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області – ОСОБА_2 відновити рапорт ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в НПУ шляхом одержання нового письмового документа та передачі відновленого рапорту на розгляд керівництва ГУ МВС України в Харківській області та ГУ НП в Харківській області; зобов`язання ГУ МВС України в Харківській області та ГУ НП в Харківській області прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 03 листопада 2015 року стосовно подальшого проходження служби в НП України. Ухвалено постанову, якою в цій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 по справі №520/11720/18 скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ з 18.10.2018. Ухвалено постанову, якою в цій частині позовні вимоги задоволено. Поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського районного відділу Харківського МУ ГУ МВС України в Харківській області з 18.10.2018. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 по справі № 520/11720/18 залишено без змін.
11.12.2019 листом № 8754/119/05/12-2019 ГУ МВС України в Харківській області повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 по справі № 520/11720/18 наказом ГУ МВС України в Харківській області № 86 о/с від 11.12.2019 позивача поновлено в органах внутрішніх справ України на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ Харківського МУ ГУ МВС України в Харківській області з 18.10.2018. ЛК ГУМВС України в Харківській області постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 по справі № 520/11720/18 виконана в повному обсязі. Також, вказано, що, відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Київський РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з 12.06.2018 припинений, як юридична особа. На підставі викладеного, наказом ГУ МВС України в Харківській області № 86 о/с від 11.12.2019 ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП та п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення № 119.
06.04.2020 рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/464/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ МВС України в Харківській області № 86 о/с від 11.12.2019 в частині, якою звільнено згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та відповідно до п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення №119, у запас Збройних сил України майора міліції ОСОБА_1 (М-122611), інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з 11.12.2019. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ МВС України в Харківській області №86 о/с від 11.12.2019 в частині, якою поновлено майора міліції ОСОБА_1 (М-122611) в органах внутрішніх справ України на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з 11.12.2019.
03.11.2020 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі №520/464/20 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №520/464/20 наказом ГУ МВС України в Харківській області №96 о/с “По особовому складу” скасовано п. наказу ГУ МВС України в Харківській області від 11.12.2019 №89 о/с в частині звільнення, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та відповідно до п. 64”Г” (через скорочення штатів) Положення №119, у запас Збройних Сил України майора міліції ОСОБА_1 (М-122611), інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з 11.12.2019, наказу ГУ МВС України в Харківській області від 11.12.2019 №89 о/с в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 (М-122611) в органах внутрішніх справ України на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з 11.12.2019.
11.01.2021 листом ГУ МВС в Харківській області №297/119/05/12-2021 позивача було повідомлено про те, що листом ЛК ГУМВС України в Харківській області від 04.11.2020 №7404/119/05/12-2020 її було попереджено, що, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України та Положення №119, її буде звільнено через скорочення штатів на підставі наказу МВС України від 06.11.2015 №1388 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державу реєстрацію припинення юридичної особи від 12.06.2018 №14801110011045740. Також вказано, що на підставі викладеного наказом ГУ МВС України в Харківській області від 11.01.2021 №99 о/с позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України та п. 64 “Г” (через скорочення штатів) Положення №119, з 11.01.2021. З огляду на вказане, позивачу запропоновано прибути до ЛК ГУМВС України в Харківській області для отримання трудової книжки та інших документів при звільненні.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 (справа №520/4514/21), було визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Харківській області № 99 о/с від 11.01.2021 в частині звільнення, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України та відповідно до п. 64 Г (через скорочення штатів) Положення №114, у запас Збройних сил України майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/, інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з 11.01.2021. Поновлено майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 11.01.2021. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 11.01.2021.
На підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 (справа №520/4514/21) ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського районного відділу Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області з 11.01.2021.
Листом від 24.06.2021 №4581/119/05/12-2021 позивача повідомлено, що виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №520/4514/21 про поновлення на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з 11.01.2021 неможливо у зв?язку з тим, що, відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, Київський районний відділ Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області з 12.06.2018 припинений, як юридична особа.
Тому, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №520/4514/21, наказом ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області від 23.06.2021 №107 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з 11.01.2021, який на теперішній час перебуває в процесі ліквідації.
Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №520/4514/21 виконане в повному обсязі.
Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області також повідомила, що ГУ МВС України в Харківській області перебуває в процесі повної ліквідації. Був створений новий орган виконавчої влади – Головне управління Національної поліції в Харківській області, який не є правонаступником ГУ МВС України в Харківській області.
Відповідно до наказу МВС України від 06.11.2015 №1388, у ГУ МВС України в Харківській області скасовано всі штати та скорочено всі посади.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 у справі №520/21782/21 було визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Харківській області № 113 о/с від 28.08.2021 в частині звільнення, згідно з п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України та відповідно до п. 64 “Г” (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних сил України майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/, інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з 03.09.2021.
Вирішено поновити майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 03.09.2021.
В іншій частині позову відмовлено.
Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 03.09.2021.
Листом Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області позивача повідомлено про те, що у зв`язку з ліквідацією територіальних органів МВС, у жовтні 2015 року було видано накази про затвердження складу ліквідаційних комісій територіальних органів, із визначенням її основних повноважень, як це передбачено ст.ст.104, 105, 110, 111 ЦК України та Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою КМ України від 20.10.2011 №1074.
Пунктом 18 цього Порядку визначено, що до ліквідаційної комісії з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією відповідної юридичної особи.
Таким чином, як зазначив відповідач-1, відсутність посад, які заміщуються особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, в ліквідованому ГУ МВС України в Харківській області унеможливлює подальше використання позивача на службі в органах внутрішніх справ. У зв`язку з цим, позивач не може приступити до виконання службових обов`язків в органах внутрішніх справ, які припинили своє існування 06.11.2015.
Також, позивача повідомлено, що, відповідно до ст.49-2 КЗпП України та Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача буде звільнено через скорочення штатів.
Крім того, зазначено, що ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області може вирішити питання щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п.64 “з” (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі надання підтвердження про визнання переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади, що заміщується поліцейським, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
Наказом ГУ МВС України в Харківській області № 122 о/с від 01.06.2023 о/с майора міліції ОСОБА_1 (М-122611), інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, звільнено з 01.06.2023, згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України та відповідно до п.64 “Г” (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних сил України.
Позивач, вважаючи зазначений наказ протиправним та таким, що порушує її права, звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення в частині задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про наступне звільнення у запас Збройних сил України 01.06.2023 на підставі наказу ГУ МВС України в Харківській області № 122 о/с від 01.06.2023, дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області № 122 о/с від 01.06.2023 в частині, якою звільнено, згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України та відповідно до п. 64 Г (через скорочення штатів) Положення №119, у запас Збройних сил України майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/, інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, з 01.06.2023.
Враховуючи протиправність наказу про звільнення позивача, суд першої інстанції, обираючи належний спосіб захисту прав позивача, прийшов до висновку, що, відповідно до ст. ст. 9, 245 КАС України, таким є поновлення майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 01.06.2023 в органах поліції.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), Законами України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VIII (далі по тексту - Закон № 580-VIII), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 (далі по тексту - Положення № 114).
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VIII.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 цього Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Стаття 60 Закону визначає, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Гарантії професійної діяльності поліцейського закріплені у ст. 62 Закону, зокрема, п. 5 ч. 10 передбачено, що поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.
Водночас, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Приписами п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України обумовлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 цього Кодексу, звільнення з підстав, зазначених у пп. 1, 2 ,6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Приписами п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що при розгляді спорів про звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Закон України "Про Національну поліцію" опублікований 06.08.2015 в газеті “Голос України” та відповідно до його Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, п. п. 8, 11 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.
Так, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено, що з дня опублікування вказаного Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
Згідно з п. п. 9, 10 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним вказаним Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування вказаного Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у вказаному пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.
Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Зазначені особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного у вказаному пункті терміну на підставах, визначених Положенням.
Як встановлено судовим розглядом, наказом ГУ МВС в Харківській області від 01.06.2023 № 122 о/с майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/, інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, звільнено у запас Збройних сил України, згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України та відповідно до п. 64”г” (через скорочення штатів ) Положення № 114, на підставі наказу МВС України від 06.11.2015 № 1388.
Представником уповноваженого органу вказано, що про спірне звільнення позивач була повідомлена листом від 16.03.2023 № 856вс/119/02/12-2023.
Відповідно до положень п.8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю (далі по тексту - Правила № 270).
Пунктом 11 Правил №270 визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.
За приписами до п. 2 Правил №270, розрахунковий документ - це документ встановленої відповідно до Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.
Положеннями ст. 13 Закону України “Про поштовий зв`язок” передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.
Враховуючи вказані правові положення, колегія суддів зазначає, що надані відповідачем документи не містять інформації про те, який саме документ був вкладений у поштові відправлення, що були надіслані засобами поштового зв`язку.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 у справі №21-484а14, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.
З огляду на викладені вище правові норми та з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про наступне звільнення у запас Збройних сил України 01.06.2022 на підставі наказу ГУ МВС України в Харківській області № 122 о/с від 01.06.2023, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області № 122 о/с від 01.06.2023 в частині, якою звільнено, згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України та відповідно до п. 64 Г (через скорочення штатів) Положення №119, у запас Збройних сил України майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/, інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, з 01.06.2023.
Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 попередньо попереджено про наступне звільнення з органів внутрішніх справ у зв`язку із скороченням штату, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки уповноваженим органом жодних належних та допустимих доказів на підтвердження такого попередження до суду не надано.
Крім того, слід зазначити, що норми Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про Національну поліцію”, Положення №114 містять три підстави для звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів, а саме при: відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; неприйнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; відсутності можливості подальшого використання на службі.
Отже, при вирішенні питання про звільнення через скорочення штатів працівника міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, керівник органу прямо зобов`язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Верховний Суд України у постановах від 17.10.2011 (справа №21-237а11), від 28.10.2014 (справа №21-484а14), від 19.01.2016 (справа №810/1783/13-а) неодноразово висловлював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган мова йде про його реорганізацію. Отже, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Разом з тим, як за правилами КЗпП України, так і за змістом положень спеціального законодавства, яке регулює правовідносини щодо проходження служби особами начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнення працівника у зв`язку зі скороченням штатів покладає на роботодавця конкретні зобов`язання щодо належного повідомлення такого працівника про звільнення, а також вжиття заходів з метою його працевлаштування.
Тому, надаючи оцінку правомірності звільнення працівника міліції у зв`язку зі скороченням штатів, суди, окрім іншого, повинні з`ясувати дотримання процедури звільнення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №360/1148/19.
Так, за змістом пункту 64 “г” Положення №114, звільнення у зв`язку зі скороченням штатів допускається лише за відсутності можливості подальшого використання на службі.
У контексті спірних правовідносин колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні цього спору відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розгляду у межах його повноважень питання щодо можливого використання позивача на службі як однієї з умов, з якою пов`язано звільнення за пунктом 64 “г” Положення №114, тобто, чи пропонували їй інші посади для працевлаштування (з огляду, зокрема, на стаж роботи та рівень кваліфікації чи інші обставини, які мають значення для того, щоб залишитись на службі або відмови в цьому).
Сам факт відсутності заяви про намір продовжувати службу в органах поліції, якщо не було дотримано процедури звільнення, не може бути достатнім свідченням того, що звільнення у зв`язку зі скороченням штатів відбулося правомірно.
Якщо ліквідовано ГУ МВС України в Харківській області з одночасним створенням іншого органу - Головного управління Національної поліції в Харківській області, який буде виконувати повноваження (завдання) органу, що ліквідується, то зобов`язанням роботодавця (держави) є вжиття заходів щодо працевлаштування працівників до ліквідованого у такий спосіб органу, який за своїми функціями є правонаступником ГУ МВС України в Харківській області.
Проте відповідачем не було вжито заходів щодо перевірки можливості подальшого використання позивача на службі, в тому числі щодо наявності у позивача переважного права на залишення на роботі.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
З огляду на протиправність наказу про звільнення позивача, колегія суддів, враховуючи приписи ст. ст. 9, 245 КАС України, приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є поновлення майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 01.06.2023 в органах поліції.
Законодавчі підстави для зобов`язання Національної поліції України працевлаштувати майора міліції ОСОБА_1 /М-122611/ шляхом прийняття на службу в поліцію на рівнозначну посаду з 01.06.2023, відсутні. 
Колегія суддів зауважує, що саме на Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Харківській області покладено обов`язок з працевлаштування позивача у спосіб, достатній для відновлення її прав, що передбачає можливість подальшого використання на службі шляхом поновлення на посаді та в подальшому проходження служби в лавах Національної поліції України відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Окрім того, за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ГУ МВС в Харківській області не ліквідоване в якості юридичної особи станом на час розгляду справи. 
Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.11.2018 по справі №802/20/16-а.
Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до ст.139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Національної поліції України - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 по справі № 520/17436/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова