ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2024 року 
м. Київ
справа № 569/21495/23
адміністративне провадження № К/990/10804/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року (колегія у складі суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М., Шинкар Т.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії RVN 018574 від 29 червня 2023 року, складену інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Яконюком В.І. відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), провадження у справі закрити.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому не було надано можливості реалізувати право на отримання правової допомоги, зокрема, відповідач, повідомивши, що розгляд матеріалів призначено на 03 серпня 2023 року о 09:00 год. у приміщенні відповідача за адресою: м.Рівне, вул. С.Бандери, 44, вручив позивачеві оспорювану постанову, винесену інспектором ще 29 червня 2023 року. Крім цього, позивач стверджує, що притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення пункту 3.34 додатку 1 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) відбулося за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2023 року позов задоволено частково: постанову серії RVN 018574 від 29 червня 2023 року, винесену інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Яконюком Володимиром Івановичем відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП, скасовано та направлено справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Свої висновки місцевий суд мотивував тим, що відповідачем не дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначену статтею 279 КУпАП, та порушено право позивача на захист, оскільки попри задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та призначення розгляду справи на 03 серпня 2023 року, відповідач виніс оспорювану постанову серії RVN 018574 29 червня 2023 року та направив її на адресу позивача лише 21 вересня 2023 року.
В апеляційній скарзі, поданій за підписом в.о. керівника Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради ОСОБА_2 , відповідач просив скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року про відкриття провадження у справі і рішення цього суду від 08 грудня 2023 року, та ухвалити нове судове рішення яким позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 лютого 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року про відкриття провадження у справі.
Іншою ухвалою від 28 лютого 2024 року, яка є предметом касаційного перегляду, Восьмий апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2023 року.
Свої висновки суд апеляційної інстанції мотивував тим, що апеляційну скаргу підписано особою, повноваження якої станом на момент подання цієї скарги не підтверджено в установленому законом порядку.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року про повернення апеляційної скарги, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.
Свої доводи скаржник обґрунтовує тим, що апеляційний суд безпідставно не врахував наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який, на переконання скаржника, є достатнім та належним доказом на підтвердження повноважень підписанта апеляційної скарги, тобто ОСОБА_2 . Зауважує, що суд апеляційної інстанції у разі виникнення сумніву щодо повноважень підписанта, мав змогу скористатися безкоштовним запитом та отримати відомості з державного реєстру на офіційному сайті Міністерства юстиції України, проте не зробив цього. З огляду на наведене скаржник вважає, що повернувши апеляційну скаргу за фактичної можливості пересвідчитись у наявності у ОСОБА_2 повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги), апеляційний суд поставив під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень. Матеріали справи не містять доказів вжиття апеляційним судом заходів задля перевірки наявності у ОСОБА_2 повноважень на підписання апеляційної скарги, якщо апеляційний суд вважав, що витягу з державного реєстру та наказу про призначення виконуючої обов`язки керівника Департаменту не достатньо для їх підтвердження.
Позиція інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
20 березня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року в цій справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Загороднюк А.Г., судді Єресько Л.О., Соколов В.М.
Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2024 року касаційну скаргу Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року  у справі №569/21495/23  залишено без руху та надано заявнику касаційної скарги десятиденний строк для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору. 
11 квітня 2024 року Департаментом муніципальної варти Рівненської міської ради подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги до якої долучено документ про сплату судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2024 року відкрито провадження за поданою відповідачем касаційною скаргою та витребувано з Рівненського міського суду Рівненської області справу №569/21495/23.
Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2024 року справу призначено до розгляду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи.
Відповідно до частин першої, третьої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Повертаючи апеляційну скаргу скаржникові, суд апеляційної інстанції керувався положеннями пункту 1 частини першої, частини третьої, частини восьмої статті 59, а також пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України.
За змістом цих правових норм повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт 1 частини першої статті 59 КАС України).
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 59 КАС України).
У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина восьма статті 59 КАС України).
Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (пункт 1 частини четвертої статті 298 КАС України).
Як убачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу подано Департаментом муніципальної варти Рівненської міської ради 22 грудня 2023 року та підписано ОСОБА_2 як виконуючою обов`язки директора Департаменту. До скарги додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманий підсистемою «Електронний суд» із зазначеного Реєстру шляхом автоматизованого доступу та підписано кваліфікованою електронною печаткою підсистеми «Електронний суд». У цьому витягу, сформованому 10 листопада 2023 року, ОСОБА_2 зазначено як керівника Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради.
Також у матеріалах справи міститься надана разом із відзивом на позовну заяву копія рішення Рівненської міської ради від 29 квітня 2021 року №620 «Про створення Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, затвердження Положення про нього і внесення змін до загальної чисельності виконавчих органів Рівненської міської ради», а також копія Положення про Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 22 липня 2021 року №1059, пунктом 5 розділу 1 «Загальні положення» якого визначено, що Департамент є юридичною. Водночас відповідно до пункту 3 розділу 5 «Керівництво та структура Департаменту» названого Положення директор Департаменту у межах своїх повноважень представляє Департамент у відносинах із органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, діє від імені Департаменту без довіреності (в тому числі в судових та правоохоронних органах).
Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд у своїй судовій практиці, зокрема, у постановах від 22 липня 2021 року у справі №280/6557/20, від 09 вересня 2021 року у справі №200/11717/20-а, неодноразово повторював, що дія статті 59 КАС України не поширюється на випадки самопредставництва юридичної особи. Інші норми вказаного Кодексу також не вимагають додавання, зокрема до апеляційної скарги, заяви, документів, що підтверджують повноваження відповідного керівника чи іншої особи у випадку самопредставництва юридичної особи. Більш того, правом підпису апеляційної скарги поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження.
Одночасно, згідно з пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
Встановивши, що згідно з відомостями у державному реєстрі, особа, яка підписала апеляційну скаргу, має повноваження вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, суд дійшов висновку, що такі відомості на підтвердження повноважень підписанта є достатнім та належним доказом.
Колегія суддів також звернула увагу, що вказана інформація є доступною і, у випадку сумніву щодо процесуальної дієздатності особи, яка підписала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції мав можливість скористатися безкоштовним запитом про отримання відомостей з державного реєстру на офіційному сайті Міністерства юстиції України.
Такий висновок суду касаційної інстанції став підставою для скасування ухвал суду апеляційної інстанції про повернення апеляційних скарг.
Про те, що витяг з державного реєстру, в якому зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ (позовну заяву та/або апеляційну скаргу), як таку, яка може вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, є належним і достатнім доказом підтвердження таких повноважень зазначав Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах від 16 вересня 2021 року у справі №280/8728/20, від 28 квітня 2022 року у справі №160/9003/21, від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21. 
При цьому у постанові від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень. 
Також у постанові від 28 квітня 2022 року у справі №160/9003/21 Верховний Суд зауважував, що повернення апеляційної скарги з підстав незазначення у ній посадового становища особи, яка підписала апеляційну скаргу, є проявом надмірного формалізму.
У постанові від 03 жовтня 2022 року у справі № 520/12336/2020 Верховний Суд, скасовуючи ухвалу апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, зазначив, що суд апеляційної інстанції після відкриття провадження у справі мав відомості про наявність повноважень у особи, яка підписала апеляційну скаргу станом на липень 2020 року, але зробив висновки про відсутність повноважень станом на час подання апеляційної скарги, при цьому не вжив будь-яких заходів щодо перевірки цієї інформації. Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції під час розгляду у відкритому судовому засіданні заяви позивача про закриття апеляційного провадження не перевірив (не витребував) чи були відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на дату подання апеляційної скарги (грудень 2020 року) про особу, яка діє в порядку самопредставництва. 
Відступу від зазначених висновків Верховного Суду в порядку, визначеному статтею 346 КАС України, здійснено не було і колегія суддів не вважає за необхідне відступити від них у цій справі.
Колегія суддів вважає, що зазначеним висновкам Верховного Суду ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. Матеріали справи не містять доказів вжиття апеляційним судом заходів задля перевірки наявності у ОСОБА_2 повноважень на підписання апеляційної скарги, якщо апеляційний суд вважав, що одного витягу з державного реєстру не достатньо для підтвердження таких. 
Водночас, Верховний Суд у своїх постановах притримується єдиної і послідовної позиції щодо належності і достатності як доказу наявності повноважень у особи діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва витягу з державного реєстру, в якому зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ.
Суд апеляційної інстанції не врахував, що згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Положення пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України чітко визначають умови для повернення апеляційної скарги, а саме, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Отже, у розглядуваному випадку, апеляційний суд мав змогу застосувати передбачені зазначеною правовою нормою наслідки, якщо факт підписання апеляційної скарги особою, яка не мала права її підписувати, є безсумнівним, водночас посилання суду апеляційної інстанції на непідтвердженість повноважень щодо можливості її підписання не ґрунтується на правильному застосуванні цієї норми права, оскільки апеляційний суд мав змогу їх перевірити і констатувати наявність або відсутність таких повноважень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню в справі.
Враховуючи зазначене, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного адміністративного суду скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року скасувати, а справу №569/21495/23 направити до цього ж суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько 
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду