Справа № 442/136/24                        Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С. 
Провадження № 33/811/347/24                Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної 
відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – адвоката Галишина А.В.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Галишина А.В. на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року,
в с т а н о в и в :

Постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року,
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору на користь держави.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25.12.2023 о 05:48 год в с. Рихтичі по вул. Шкільній керував т.з. ПАЗ 32053, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820, результат 0,48 проміле, тест № 2642, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху. 
На постанову судді представник ОСОБА_1 - адвокат Галишин А.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року та закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не згідний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, не відповідність фактичним обставин справи даних які суд вважав доведеними.
Звертає увагу, що огляд водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу проводився з порушеннями вимог інструкції з експлуатації алкотестера Драгер, де зазначено, що до кожного перевіряємого повинен використовуватися новий мундштук.
Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки стосовно відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та стосовно того, що мунштук як видно на відеозаписі був на той момент розпечатаний.
Апелянт зазначає, що з переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, у нього відсутнє почервоніння очей та обличчя, хиткої ходи та не чіткої мови.
Вважає, що з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю, у повітрі, що видихав водій ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права.
Стверджує, що застосований до ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, а відтак саму процедуру проведення огляду слід визнати порушеною і незаконною.
Заслухавши пояснення адвоката Галишина А.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення 8784 серія ААД № 652717 від 25.12.2023, згідно якого водій ОСОБА_1 25.12.2023 о 05:48 год в с. Рихтичі по вул. Шкільній керував т.з. ПАЗ 32053, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820, результат 0,48 проміле, тест № 2642, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху;
роздруківкою з приладу алкотестрер „Драгер 6820”, відповідно до якої у ОСОБА_1 виявлено 0,48 проміле алкоголю у видихуваному повітрі, тест № 2642; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота; результати огляду на стан сп`яніння: позитивна 0,48 проміле; копією постанови серія БАД № 589864; відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано зупинку т.з. ПАЗ 32053, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , огляд ОСОБА_1 , а також відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі; показаннями поліцейського ВРПП Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Комара В.Ф., згідно з якими 25.12.2023 о 05:48 год ними було зупинено т.з. ПАЗ 32053, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час розмови у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820 на місці зупинки, на що водій погодився та згідно із результатом у видихуваному повітрі виявилось 0,48 проміле алкоголю. Для проходження огляду було використано новий одноразовий мундштук, який був запечатаний в індивідуальну упаковку.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Так, п. 2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.
Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаку алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота.
А відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з частиною 3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.
Як вбачається з відеозапису з бодікамер працівників поліції, працівником патрульної поліції, який здійснював оформлення адміністративних правопорушень, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки, на що він погодився. Результат огляду 0.48 ‰.
Зі змісту відеозаписів, які заходяться в матеріалах справи, убачається те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений належним чином.
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.
Щодо доводів апелянта про те, що поліцейськими не було встановлено зовнішніх ознак сп`яніння ОСОБА_1 , то вказане спростовується відомостями, які містяться в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема: огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота. 
Доводи апелянта про те, що з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю, у повітрі, що ОСОБА_1 видихав не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права, а тому його винуватість у порушенні п. 2.9.а ПДР є недоведеною поза розумним сумнівом є також безпідставними, з огляду на наступне.
У ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив : 

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Галишина А.В. – залишити без задоволення.
       Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Альберт БЕЛЕНА