ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/2120/23  Номер провадження 22-ц/814/1791/24	Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М.І.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,
       розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ОСОБА_1 , на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
УСТАНОВИВ:
коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
У листопаді 2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в особі уповноваженого представника звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитом 3 400,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 21 250,00 грн, а всього 24 650,00 грн, а також судовий збір за подачу позову до суду у сумі 2 147,20 грн.
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТФІНАНС» суму простроченої заборгованості за кредитним договором № 0794-3731 від 11.09.2021 у розмірі 3 400,00 грн, суму заборгованості за нарахованими відсотками 1 700,00 грн, всього 5 100,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТФІНАНС» судовий збір в розмірі 444,47 грн на відшкодування понесених судових витрат.
коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТФІНАНС» прохали рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідачки суми заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 1 700 грн скасувати та прийняти нове рішення про стягнення загальної заборгованості у сумі 24 650 грн, з якої сума заборгованості за відсотками становить 21 250 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції в частині зменшення суми прострочених відсотків є необґрунтованим та суперечить нормам матеріального права.
Вказували, що розмір відсотків був належним чином погоджений сторонами, позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом, відповідач була проінформована із розміром відсотків, і вона не заперечувала та погодилась на укладення договору на таких умовах.
Відсотки за своєю правовою природою є винагородою за користування кредитними коштами, а не компенсацією (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов`язань за договором згідно п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Суд помилково дійшов висновку про зменшення суми прострочених відсотків, як явно завищеної та несправедливої компенсації відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».
узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Щодо встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Місцевим судом установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_1 від 01.08.2013, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 41-43). 
11.09.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», був укладений електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 0794-3731, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений (далі по тексту – Кредитний договір, Договір).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію», а саме позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А154 для підписання кредитного договору 0794-3731 від 11.09.2021, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів (п. 5.2 Правил відкриття кредитної лінії). 
Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 3 400,00 грн на особисті потреби (п. 1.3, 2.1 Договору).
Заявлений строк користування кредитом - 21 календарний день (3 тижні) (це обраний позичальником в момент укладення договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою (п. 2.5 Договору); строк кредитування (тобто строк, на який надається кредит, дорівнює строку договору) - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (п. 7.6 Договору). 
Повернення кредиту відбувається шляхом сплати кредиту повністю у останній календарний день строку кредитування (п. 3.1 Договору). 
Відсоткова ставка стандартна - 3% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту на рахунок кредитодавця, вказаний у цьому Договорі), а також знижена процентна ставка 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (Позичальник у випадках, передбачених договором, може скористатись правом на отримання зниженої процентної ставки) (п. 2.4 Договору). 
Сторонами погоджено орієнтовну вартість кредиту 34 000,00 грн, що включає відсотки за користування кредитом 30 600,00 грн. 
Реальна процентна ставка на дату укладення договору 572 462 %. 
Видача кредитних коштів в сумі 3 400,00 грн ОСОБА_2 , згідно з кредитним договором № 0794-3731 від 11.09.2021 підтверджена витягом з реєстрів банків ТОВ «Фінансової компанії «Контрактовий дім» (а.с. 46-57). 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. 
Відповідачка використала кредитні кошти, однак, умов договору не виконала і не погасила борг.
Місцевим судом встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із ОСОБА_2 кредитного договору № 0794-3731 від 11.09.2021 та отримання кредитних коштів в сумі 3 400,00 грн. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 0794-3731 від 11.09.2021 становить 24 650,00 грн, що складається з: 3 400,00 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 21 250,00 грн - простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Суд також погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 29-40). При цьому, відповідачка, не заперечувала факт отримання від позивача кредитних коштів, заявлену позивачем суму боргу не спростувала та не надала суду власного розрахунку. Станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачкою не погашена, тому сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3 400,00 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення відсотків, місцевий суд дійшов висновку, що заборгованість за відсотками у розмірі 21 250,00 грн у 6,25 разів перевищує розмір боргу, тобто становить 625 %. Суд вважає, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом 21 250,00 грн не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6 (загальні засади цивільного законодавства), ст. 509 ч. 3 (поняття зобов`язання та підстави його виникнення) та ст. 627 ЦК України (свобода договору) засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.
Місцевий суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та врахуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 1 700,00 грн, що складає 50% від суми заборгованості по кредиту. На переконання суду, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Щодо меж апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується.
Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції оскаржує лише в частині часткового стягнення відсотків, а тому рішення суду лише в цій частині є предметом апеляційного перегляду.
Щодо стягнення відсотків. 
Приписами частин 1, 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору».
Так, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). 
За змістом ст. ст. 626 , 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, сторони належним чином уклали договір в електронній формі в якому погодили умови щодо відсотків за користування кредитом.
Так, пунктом 2.4 Договору про відкриття кредитної лінії № 0794-3731 від 11.09.2021, сторони узгодили стандартну ставку – 3% за кожен день користування кредитом, та знижену ставку - 2% за кожен день користування кредитом. При цьому, застосування зниженої процентної ставки обумовлено як право та у випадку, передбаченому договором. Так пунктом 2.5 обумовлено, що протягом заявленого позичальником строку кредитування (21 календарний день) може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.
Вказані умови відповідають зазначеним у паспорті споживчого кредиту, з яким ОСОБА_2 була ознайомлена шляхом підписання одноразовим ідентифікатором А 154. (а.с. 28) 
Відповідач, як позичальник, погодилась на укладення договору саме на таких умовах і не відмовилась від його укладення, тобто взяла на себе обов`язок сплатити позичальнику саме такий розмір відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування.
Строк кредитування (строк дії договору) становив 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту (п. 7.6 Договору), що, відповідно, становив до 07.07.2022 включно.
З Довідки про укладений договір (а.с. 29-40) вбачається: у період з 11.09.2021 по 01.10.2021 – відсотки нараховувались за процентною ставкою 2,0% на день; з 02.10.2021 по 23.02.2022 (період прострочення) – 3,0% на день; з 24.02.2022 (з дати введення в Україні воєнного стану) по 24.04.2022 – 0,00%; з 25.04.2022 по 07.07.2022 – 2,0% на день.
Сума відсотків за період з 11.09.2021 по 07.07.2022 становить 21 250 грн.
Таким чином, позивачем правомірно нараховано відсотки у даному розмірі згідно із погодженими умовами кредитування та в межах строку кредитування.
Місцевий суд вказуючи, що заборгованість за відсотками є явно завищеною до тіла кредиту, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, не врахував, що умови договору щодо відсотків за користування кредитом є належним чином погодженими сторонами і недійсними не визнавались.
Укладення договору на таких умовах відповідає принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України).
Місцевий суд з порушенням норм матеріального права дійшов висновку про зменшення суми заборгованості за відсотками, вказуючи на їх несправедливість, та не врахував правову природу таких відсотків.
Відсотки за користування кредитом є відмінними за правовою природою від відсотків, як компенсація за неналежне виконання зобов`язання (неустойка (штраф, пеня)). 
Висновок суду першої інстанції про те, що сума по відсоткам за користування кредитом у розмірі 21 250 грн не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів – є помилковим та ґрунтується на невірному тлумаченні норм матеріального права про захист прав споживачів. 
За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
Проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України (як у даному випадку прохав стягнути позивач) не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язання (не є неустойкою, а є винагородою позикодавця, яку сторони погодили).
За таких обставин, посилання місцевого на рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 є нерелевантним, оскільки у ньому викладено позицію про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми саме як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. 
Отже, позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 21 250 грн є законними та обґрунтованими, а місцевий суд дійшов безпідставного висновку про їх зменшення.
Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
висновок за результатом розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376  ЦПК  України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).
Враховуючи вищезазначені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду частині часткового задоволення повних вимог про стягнення заборгованості за процентами у сумі 1 700 грн змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за нарахованими процентами у повному обсязі у сумі 21 250 грн. 
Щодо розподілу судового збору.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 282 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення в постанові апеляційного суду, зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; також апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки за результатом апеляційного перегляду справи позовні вимоги є такими, що задоволені у повному обсязі, витрати позивача зі сплати судового збору за подачу позову до суду у сумі 2 147,20 грн та за подачу апеляційної скарги у сумі 3 220,80 грн слід стягнути з відповідача у повному обсязі.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ОСОБА_1 , - задовольнити.
Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТФІНАНС» суми заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 1 700,00 грн змінити, стягнувши суму відсотків у розмірі 21 250 грн.
Уточнити абзац другий резолютивної частини рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року, вказавши загальну суму стягнення - 24 650,00 грн.
Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТФІНАНС» судового збору в розмірі 444,47 грн змінити, стягнувши суму судового збору за подачу позову до суду у розмірі 2 147,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТФІНАНС» суму судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 220,80 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
Повний текст постанови складено 04 червня 2024 року.

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді                 Т.В. Одринська

В.П. Пікуль