КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №756\3536\/24                                                                                                                       Суддя І інстанції -Девятко В.В.
Провадження № 33/824/3116/2024                                                                                                   Суддя апел. інст.-Глиняний В.П. 
                                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м.  Києва від 08 травня 2024 року,
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Оболонського районного  суду  м. Києва від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 605, 60 грн.
Постановою судді встановлено, що 04 березня2024 року близько 22 год. 17хв.  в місті Києві по шосе Гостомельське, 1\1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «PORSCE» моделі«CAYENNE» н.з. НОМЕР_1   з ознаками  алкогольного сп`яніння. В  порушення вимог п.2.5   Правил дорожнього руху України на вимогу працівників поліції  відмовився пройти  у встановленому порядку огляду  на встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що йому не відома мотивація постанови суду, оскільки він не отримав  станом на 17 травня 2024 року самої постанови. Апелянт вважає, що висновок працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення про те, що він відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння є лише припущенням, оскільки  не підтверджується необхідними для цього доказами. Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис з БК 477756 не може бути належним доказом, так як оголошений поліцейським час складання протоколу - 04.03.2024 року 20 година 35 хвилин, протирічить протоколу, який наявний у справі та датований 04.03.2024 року 23год 35хв. 
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, причину неявки суду не повідомив, а тому відповідно до положень ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 .
Дослідивши  матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа)оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини події, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за передачу керування транспортним засобом особі., яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого  порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння
За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5  Правил дорожнього руху за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 527725 від 04.03.2024 року, з якого вбачається, що 04.03.2024 року в нічний час в м. Києві  по  шосе Гостомельське, 1\1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «PORSCHECAYENNE» н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння:  сильний запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; поведінка, що не відповідає ситуації. Пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки  або ж у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано працівниками поліції на відеокамеру.
Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала.  Підписувати протокол ОСОБА_1 відмовився.
Наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються відеозаписом з БК 477756 працівника поліції, долученим до протоколу, направленням  ОСОБА_1 як водія транспортного засобу на огляд до медичного закладу  на огляд з метою виявлення стану алкогольного  чи іншого сп`яніння.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Враховуючи сукупність письмових доказів у справі  приходжу до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини події, а дії водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти у встановленому порядку огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції та  у закладі охорони здоров`я, є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з дотриманням загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП,  в межах  санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вищенаведене спростовує  доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставність притягнення його до  адміністративної відповідальності за відсутності достатніх доказів винуватості, оскільки  доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки,  які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Як вбачається з дослідженого  відеозапису з камери поліцейського, водій ОСОБА_1 у нічний час 04.03.2024 року  був  зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з працівниками поліції, які виявивши у нього ознаки алкогольного сп`яніння,  ОСОБА_1 відмовився пройти запропонований йому огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. Працівник поліції  роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, роз`яснив права, згідно ст. 268 КУпАП.
 Всупереч доводам апеляційної скарги щодо невідповідності часу на відеозаписі події та озвученого поліцейським при оголошенні протоколу, про що ОСОБА_1 зазначав і у клопотанні про відкладення розгляду справи у місцевому суді,слід зазначити, що з відеозапису слідує, що протокол про адміністративне правопорушення  було складено працівником поліції починаючи з 22 год. 35хв , про що і зазначено в протоколі. Більш того, як вбачається з відеозапису, працівник поліції складав протокол перебуваючи у автомобілі поліції, в якому працював цифровий годинник і який показував на той час 22 год. 35хв. Даній обставині суддя дав належну оцінку, про що виклав у мотивувальній частині постанови.
Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції та які перевірені в ході апеляційного перегляду справи. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.   
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного  суду м. Києва від 08 травня 2024 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачаю. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду  м. Києва від 08 травня 2024 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                                                             В.П. Глиняний