ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 706/465/23		
Провадження № 22-ц/821/551/24		
категорія 304000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г., 
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.
секретаря: Ярошенко Б.М. 

учасники справи: 
позивач: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»;
представник позивача – Ільків Соломія Михайлівна;
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
представник ОСОБА_2 – адвокат Савчак Ярослав Олегович

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Савчака Ярослава Олеговича на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року у справі Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и в :

Описова частина
У квітні 2023 року Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 лютого 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладений Комплексний договір № 7/2395307.
У п.1.2 Кредитного договору банк надає позичальнику 294532,65 грн., в тому числі: 280534,00 грн. – на купівлю транспортного засобу для особистого користування; 13998,65 грн. – на сплату страхової премії за договором добровільного страхування від нещасних випадків та на випадок хвороби, укладеним між страховою компанією ПАТ «СК «Кардіф», позичальником та Банком.
Строк кредиту до 12.02.2027 року включно, процентна ставка – 16,9 % річних.
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 13.02.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № Р1/3865491.
Згідно з п. 1.1 Договору поруки поручитель поручається перед банком за повне та своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_1 , які виникають з Комплексного договору № 7/2395307 від 13.02.2020 року відповідно до якого Банк надав позичальнику, а позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит на умовах договору. Порукою за цим договором поруки забезпечується також вимоги Банку щодо сплати неустойки (штраф, пені), а також відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за зобов`язаннями позичальника за кредитним договором і збитків, завданих порушенням таких зобов`язань.
У відповідності до договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору. Поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед Банком на всю суму заборгованості за кредитним договором.
Позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язання в строки передбачені кредитним договором, позивач направив на адресу відповідачів вимоги від 29.09.2022 року за вих. № 10451/915 та № 10451/914 та в подальшому, у зв`язку з невиконанням вимог, вимоги від 18.11.2022 року за вих. № 10451/2571 та № 10451/2572 про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № 7/2395307 від 13.02.2020 року.
У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору позичальником, станом на 03.04.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 285213,63 грн., з яких: 239081,03 грн. – сума заборгованості по тілу кредиту; 46132,60 грн. – сума заборгованості по відсотках.
Представник ТОВ «Креді Агріколь Банк» просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь Товариства заборгованість за Комплексним договором № 7/2395307 від 13.02.2020 року станом на 03.04.2023 року в розмірі - 285213,63 грн. Вирішити питання про судові витрати. 

Заочним рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 14 липня 2023 року позовні вимоги АТ «Кредіт Агріколь Банк» задоволено в повному обсязі.
Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2023 року скасовано заочне рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 14 липня 2023 року та призначено розгляд справи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» станом на 03.04.2023 року в розмірі 275793,02 грн., з яких: 239081,03 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 36711,99 грн. – заборгованість по відсотках.
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» судовий збір в розмірі 4137,02 в рівних частках по 2068,51 грн. з кожного.
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд виходив з того, що оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів по кредиту, а відповідачка ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору поруки № Р1/3865492 від 13.02.2020 року несе солідарну відповідальність перед АТ «Креді Агріколь Банк» за зобов`язаннями ОСОБА_1 відповідно до укладеного комплексного договору № 7/2395307 (кредиту та застави) від 13.02.2020 року, то з відповідачів на користь позивача необхідно достроково стягнути в солідарному порядку заборгованість за договором у розмірі 275 793, 02 грн., з яких: - 239081,03 грн. – сума заборгованості по тілу кредиту; 36711, 99 грн. – сума заборгованості по відсотках.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Савчак Я.О.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_2 - адвокат Савчак Я.О. оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при ухвалені рішення не звернув увагу стосовно окремого пункту кредитного договору, а саме комісії банку, яку банк незаконно стягнув та не врахував при обчисленні розміру заборгованості.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити Банку крім 15,90 % річних процентів за користування кредитом ще 2,90 % від суми кредиту комісійної винагороди.
Умова кредитного договору, за якою позичальник повинен сплатити Банку, крім процентів за користування кредитом, ще й додаткову комісійну винагороду, є несправедливою відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист споживачів» і такою, що суперечить частині 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність», тому згідно з ч. 1 ст. 203 і ч. 1 ст. 215 ЦК України таку умову треба визнати недійсною.
Отже, з урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. 
В зв`язку з вищевикладеним просить суд рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25.12.2023 року змінити в частині суми заборгованості за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу 
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника АТ «Креді Агріколь Банк» - Ільків С.М., зазначено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є безпідставними й такими, що не підлягають до задоволення.
Представник зазначає, що Банком було надано позичальнику для ознайомлення договір, який останній добровільно підписав, в тому числі і щодо необхідності сплати комісії.
Позичальник був заздалегідь ознайомлений із умовами договору щодо комісії ще перед укладенням договору та погодився на зазначені умови, а отже відсутні підстави вважати умови п. 1.2 Кредитного договору несправедливою.
Разом із тим, поручитель, яка є апелянтом, добровільно погодилася забезпечувати вказане кредитне зобов`язання. 
Також, звертає увагу на те, що позичальник з моменту укладення договору виконував його умови, а поручитель був ознайомлений із умовами договору та погодився їх забезпечувати, однак після подачі позову до суду про стягнення заборгованості у зв`язку із відсутністю будь-яких платежів почав зазначати, що умова договору є несправедливою.
Отже, одноразова комісія за здійснення операції по видачі кредиту є законною, а оплатність такої послуги не суперечить ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Просить суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Савчака Я.О. залишити без задоволення, а рішення суд від 25.12.2023 року - залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
13.02.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено комплексний договір № 7/2395307 (кредиту та застави) (а.с. 8, т. 1).
У п. 1.2. кредитного договору зазначено, що кредит надається банком позичальнику на таких умовах: сума та цільове призначення кредиту 294 532, 65 грн., в тому числі: - 280 534 грн. - на купівлю транспортного засобу для особистого користування; -13 998, 65 грн. - на сплату страхової премії за договором добровільного страхування від нещасних випадків та на випадок хвороби, укладеного між страховою компанією ПАТ «СК «Кардіф», позичальником та банком; строк кредиту до 12.02.2027 включно; процентна ставка 16, 9 % річних (фіксована процентна ставка); комісійна винагорода 2,9 % від суми кредиту.
Підтвердженням виконання банком зобов`язань щодо видачі коштів за кредитним договором є копії платіжної інструкції № 7/2395307 від 13.02.2020 на суму 280 534 грн., з призначенням платежу: «надання кредиту згідно з кредитним договором № 7/2395307 від 13.03.2020 позичальник ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 » (а.с. 37, т. 1) та платіжної інструкції № 7/2395307 від 13.02.2020 на суму 13 998, 65 грн., з призначенням платежу «страховий платіж по договору страхування 02/20/1352/257 від 13.02.2020 ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 » (а.с. 37 на звороті, т. 1).
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором 13.02.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № Р1/3865492 (а.с. 14, т. 1).
У зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язання в строки, передбачені кредитним договором, позивач направив на адресу відповідачів вимоги від 29.09.2022 року за вих. № 10451/915 та № 10451/914 та в подальшому, у зв`язку з невиконанням вимог, вимоги від 18.11.2022 року за вих. № 10451/2571 та № 10451/2572 про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № 7/2395307 від 13.02.2020 року.
Позичальником отримано вимогу від 18.11.2022 року за вих. № 10451/2571 про дострокове стягнення 09.12.2022 року, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та  моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в  повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.
Встановлено, 13.02.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено комплексний договір № 7/2395307 (кредиту та застави).
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору за цим договором банк надає позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у порядку та в строки, встановлені договором.
У п. 1.2. кредитного договору зазначено, що кредит надається банком позичальнику на таких умовах: сума та цільове призначення кредиту 294 532, 65 грн., в тому числі: - 280 534 грн. - на купівлю транспортного засобу для особистого користування; 13 998, 65 грн. - на сплату страхової премії за договором добровільного страхування від нещасних випадків та на випадок хвороби, укладеного між страховою компанією ПАТ «СК «Кардіф», позичальником та банком; строк кредиту до 12.02.2027 включно; процентна ставка 16, 9 % річних (фіксована процентна ставка); комісійна винагорода 2,9 % від суми кредиту.
Відповідно до п. 1.3. кредитного договору порядок надання кредиту та його обслуговування, права, обов`язки та відповідальність сторін, інші умови кредитування, а також забезпечення виконання зобов`язань за кредитом заставою визначені в Правилах надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «Креді Агріколь Банк», які є невід`ємною частиною договору і розміщені на офіційному сайті банку: www.credit-agricole.ua.
Згідно з п. 1.6 Правил надання кредиту в межах суми, визначеної договором, здійснюється за умови виконання позичальником п. 1.5. договору та п. 2.3.1., 2.3.2., 2.3.4 - 2.3.6. Правил, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, з подальшим їх перерахуванням на поточний рахунок продавця, який зазначений в договорі купівлі-продажу та/або у рахунку-фактурі продавця, а для кредитів із страхуванням - також на поточний рахунок страхової компанії, що зазначений в договорі.
Підтвердженням виконання банком зобов`язань щодо видачі коштів за кредитним договором є копії платіжної інструкції № 7/2395307 від 13.02.2020 року на суму 280534,00 грн., з призначенням платежу: «надання кредиту згідно з кредитним договором № 7/2395307 від 13.03.2020 року позичальник ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 » та платіжної інструкції № 7/2395307 від 13.02.2020 року на суму 13 998, 65 грн., з призначенням платежу «страховий платіж по договору страхування 02/20/1352/257 від 13.02.2020 ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ».
Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит та проценти банку згідно з графіком платежів по кредиту.
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором 13.02.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № Р1/3865492.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з п. 1.1. договору поруки поручитель поручається перед банком за повне та своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_1 , які виникають з комплексного договору № 7/2395307 від 13.02.2020 року, відповідно до якого банк надав позичальнику, а позичальник зобов`язаний повернути банку кредит на умовах договору. Порукою за цим договором поруки забезпечується також вимоги банку щодо сплати неустойки (штрафів, пені), а також відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за зобов`язаннями позичальника за кредитним договором і збитків, завданих порушенням таких зобов`язань.
Відповідно до п. 3.1. договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості за кредитним договором.
У зв`язку із невиконанням відповідачем ОСОБА_1 зобов`язання в строки передбачені договором, позивач направляв на адресу відповідачів повідомлення - вимоги сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором.
Через неналежне виконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 станом на 03.04.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 285213, 63 грн. з яких: 239081, 03 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 46132, 60 грн. - сума заборгованості по відсоткам.
Відповідно до умов кредитного договору, та у зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язання в строки, передбачені кредитним договором, позивач направив на адресу відповідачів вимоги від 29.09.2022 року за вих. № 10451/915 та № 10451/914 та в подальшому, у зв`язку з невиконанням вимог, вимоги від 18.11.2022 року за вих. № 10451/2571 та № 10451/2572 про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № 7/2395307 від 13.02.2020 року. 
Позичальником отримано вимогу від 18.11.2022 року за вих. № 10451/2571 про дострокове стягнення 09.12.2022 року, даний факт підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення.
Отже, виходячи із наведених умов договору банк набув права на дострокове стягнення 10.01.2023 року (на 32 календарний день із моменту отримання вимоги у зв`язку із її невиконанням).
Відсотки, нараховані станом на 09.01.2023 року (включно), становлять 36711, 99 грн. Отже, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача необхідно солідарно стягнути відсотки станом на 09.01.2023 року (включно) у розмірі 36711, 99 грн.
В зв`язку з вищевикладеним суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів по кредиту, а відповідачка ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору поруки № Р1/3865492 від 13.02.2020 року несе солідарну відповідальність перед АТ «Креді Агріколь Банк» за зобов`язаннями ОСОБА_1 відповідно до укладеного комплексного договору № 7/2395307 (кредиту та застави) від 13.02.2020 року, то з відповідачів на користь позивача необхідно достроково стягнути в солідарному порядку заборгованість за договором у розмірі 275793, 02 грн., з яких: 239081,03 грн.– сума заборгованості по тілу кредиту; 36711, 99 грн. – сума заборгованості по відсотках (станом на 09.01.2023).
Що стосується доводів апелянта про безпідставне нарахування Банком комісії за користування кредитом, колегія суддів зазначає наступне.
13.02.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено комплексний договір № 7/2395307 (кредиту та застави) (а.с. 8, т. 1).
У п. 1.2. кредитного договору зазначено, що кредит надається банком позичальнику на таких умовах: сума та цільове призначення кредиту 294 532, 65 грн., в тому числі: - 280 534 грн. - на купівлю транспортного засобу для особистого користування; -13 998, 65 грн. - на сплату страхової премії за договором добровільного страхування від нещасних випадків та на випадок хвороби, укладеного між страховою компанією ПАТ «СК «Кардіф», позичальником та банком; строк кредиту до 12.02.2027 включно; процентна ставка 16,9 % річних (фіксована процентна ставка); комісійна винагорода 2,9 % від суми кредиту.
Банком було надано позичальнику для ознайомлення договір, який останній підписав, в тому числі і щодо необхідності сплати комісії.
Крім того, у п.1.1 договору поруки № Р1/3865492 від 13.02.2020 року зазначено, що на підставі цього договору поруки поручитель поручається перед Банком за повне та своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_1 (позичальник), відповідно до Комплексного договору № 7/2395307 від 13.02.2020 року, відповідно до якого Банк надав позичальнику, а позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит на наступних умовах: сума кредиту – 294532,65 грн., строк кредиту – до 12.02.2027 року, включно; процентна ставка – 16,90% річних (фіксована процентна ставка); комісійна винагорода – 2,90% від суми кредиту.
Банком було надано поручителю ОСОБА_2 для ознайомлення договір, який остання підписала, в тому числі і щодо необхідності сплати комісії. Отже, поручитель добровільно погодилася забезпечувати вказане кредитне зобов`язання. 
Крім того, як вбачається з додатку № 1 до Комлексного договору, вказана комісія сплачується одноразово при видачі кредиту в розмірі 8541,45 грн. – комісія за здійснення операції по видачі кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Отже, одноразова комісія за здійснення операції по видачі кредиту є законною, а оплатність такої послуги не суперечить ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування».
Посилання представника апелянта на судову практику, а саме на постанови Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі № 524/5152/15-ц та від 10.10.2019 року в справі № 718/194/17 є помилковими, так як в даних справах застосовано нормативно правові акти, які втратили свою чинність ще до укладення кредитного договору.
Доводи апелянта, що умова договору щодо комісії за здійснення операції по видачі кредиту є недійсною на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є безпідставними, оскільки якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З позовом щодо визнання вказаного пункту договору недійсним позичальник не звертався.
Отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, умова договору щодо сплати одноразової комісії не визнана судом недійсною та таких самостійних вимог не заявлялося.
Таким чином доводи, викладені в апеляційних  скаргах про те, що оскаржуване  рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до невірного  вирішення спору, що, відповідно, є підставою для його скасування, з огляду на викладене, є безпідставними.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скаргах доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника  ОСОБА_2  – адвоката Савчака Я.О. на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року, судові витрати слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Савчака Ярослава Олеговича - залишити без задоволення.
Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року у справі Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 24 квітня 2024 року.

Головуючий                                                                В.Г. Бородійчук
       
Судді                                                                        Л.І. Василенко
       
                                                                        О.В. Карпенко