УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2024 року
м. Київ
Справа № 616/905/19
Провадження № 51 - 4042 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_4  на ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 17 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 17 лютого 2022 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 152 ч. 2 КК України, та виправдано на підставі                             ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України через недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року залишено
без задоволення клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеного вироку місцевого суду, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд ухвали апеляційного суду
в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427
КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення
її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа,
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,
що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи
в обґрунтування кожної позиції.
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України прокурор у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, ст. 412 цього Кодексу.
Також в порушення вимог ст. 427 ч. 5 КПК України до касаційної скарги не додано копію судового рішення, що оскаржується.
Крім того, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги
не додано копії додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає
3 примірника копії касаційної скарги разом з копією судового рішення,
що оскаржується).
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання
про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_4 без руху.
Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк
для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3