ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» червня 2024 року 
м. Харків
справа № 641/8376/20
провадження № 22ц/818/2221/24
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Мальованого Ю.М., Яцини В. Б.,
за участю секретаря – Волобуєва О.О. 
учасники справи: 
позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», представник позивача – Брусков В. Я.
відповідач – ОСОБА_1 , представниця відповідача – ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року в складі судді Музиченко В.О.
в с т а н о в и в:
У жовтні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 117210Га\05АВ, за умовами якого застраховано транспортний засіб «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 .

Вказав, що 11 жовтня 2018 року о 14:00 в м. Харкові по проспекту Науки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , автомобіля «KІА»,державний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_4 , автомобіля«SKODA»,державний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_5 , автомобіля«MITSUBISHI», державний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , що застрахований ним за договором добровільного страхування наземного транспорту.

Зазначив, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Вказав, що страхувальниця звернулась до нього з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2428371 від 22 листопада 2018 року та умов Договору страхування № 117210Га\05АВ від 25 квітня 2018 року, розмір страхового відшкодування склав 367392,69 грн, яке ним сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на станції технічного обслуговування згідно платіжного доручення.

Зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в Акціонерному товаристві Страхова група «ТАС» за полісом № АМ/5550136, яким встановлений ліміт відповідальності в розмірі 100000,00 грн, франшиза 0,00 грн. 15 січня 2019 року він звернувся до Акціонерного товариства Страхової групи «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 15 квітня 2019 року Акціонерним товариством Страхова група «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн.
За таких обставин сума збитків, яка не відшкодована, становить 267392,69 грн.
Вказав, що до нього перейшло право вимоги на отримання від винної особи ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 

Однак, з боку відповідача не вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 267 392,69 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в сумі 4010,89 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» – задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на його користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 76 901,72 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1032,80 грн, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертизи – 5013,15 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати частково та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, а саме стягнути з ОСОБА_1 на його користь 267 392,69 грн та судовий збір - 4010,89 грн, а також судовий збір за подання апеляційної скарги, судові витрати за проведення судової експертизи покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд зробив безпідставний висновок про те, що він має право на стягнення з відповідача відшкодування в межах розміру матеріальної шкоди згідно висновку експерта № 7364, яка становить 176 901,72 грн, а не в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, яка складає 367 392,69 грн. Він надав рахунок-фактуру № 4 та калькуляцію до рахунку, яка містила детальний розрахунок, які саме деталі підлягали заміні і зазначені роботи з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а також докази перерахування коштів на рахунок станції технічного обслуговування. Договором страхування з ОСОБА_3 № 117210Га\05АВ від 25 квітня 2018 року передбачено, що при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі станції технічного обслуговування на підставі рахунків зі станції технічного обслуговування. Отже, виплата страхового відшкодування здійснена ним на підставі умов, передбачених договором добровільного страхування наземного транспорту. Відповідно до висновку експерта №7364 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ» без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 400 436,10 грн, що є навіть більшою за суму ремонту, розраховану на станції технічного обслуговування, а сума 176 901,72 грн, визначена експертом саме через застосування коефіцієнту фізичного зносу. Для відновлення попереднього стану пошкодженого транспортного засобу «MERCEDES-BENZ» використано саме нові комплектуючі частини, що підтверджується, зокрема, рахунком-фактурою № 4 та платіжним дорученням від 26 листопада 2018 року, що підтверджують факт перерахування коштів для проведення ремонту, тому відповідач не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації при відшкодуванні збитків, і має нести відповідальність саме в розмірі 367 392,69 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суді апеляційної інстанції представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Акцентував увагу суду на тому, що навіть у висновку експерта № 7364 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 641/8376/20, складеного провідним судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», на який посилається ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ» без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 400 436,10 грн, що є навіть більшою за суму ремонту, розраховану на станції технічного обслуговування. 

В свою чергу представниця ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила в її задоволенні відмовити, посилаючись на висновок експерта № 7364.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» необхідно задовольнити, рішення суду – скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в межах витрат в розмірі 76 901,72 грн, виходячи з величини збитку, визначеної висновком експерта № 7364 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власницею транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , та має посвідчення водія (а.с. 38-39).
25 квітня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «АХА Страхування», яке змінило назву на Приватне акціонерне товариство «АРКС», та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 117210Га\05АВ, за умовами якого застраховано транспортний засіб «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, страхова сума 612 000,00 грн, франшиза за збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 0,00% (а.с. 28-37).

Відповідно до пункту 29.13 договору при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених вкошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи по відповідному ризику.

Пунктом 29.12 договору при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання таматеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків зСТО (а.с. 32).

11 жовтня 2018 року о 14:00 в м. Харкові по проспекту Науки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , автомобіля «KІА», державний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_4 , автомобіля «SKODA», державний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_5 , автомобіля «MITSUBISHI», державний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_1 (а. с. 14).
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року у справі № 638/15938/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і стягнуто з нього штраф на користь держави у розмірі 340,00 грн (а.с. 13).

11 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до свого страховика з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 20).

22 жовтня 2018 року складено акт огляду транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 (а.с. 22-27).

16 листопада 2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 складено рахунок-фактуру № 4 та ремонтну калькуляцію № 1.003.18.0, з яких вбачається, що вартість ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , складає 367 392,69 грн, з яких загальна сума вартості робіт 25 170,00 грн, загальна сума фарбування - 29 269,38 грн, загальна сума запчастин - 350 052,45 грн, а загалом - 404 638,50 грн, загальна сума вирахувань - 37 245,81 грн, з яких компенсація вигоди від фарбування – 2926,94 грн та вирахування зношення запчастин - 34 318,87 грн (а.с. 17, 18-19).

22 листопада 2018 року Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» складено страховий акт № АХА2428371, яким визначено розмір матеріального збитку, спричиненого власницею автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 дорожньо-транспортною пригодою, у сумі 367 392,69 грн та складено розрахунок страхового відшкодування на підставі рахунку № 4 від 16 листопада 2018 року. Виплату цієї суми вирішено здійснити на реквізити фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (а. с. 15, 16).
З копії платіжного доручення № 516217 від 26 листопада 2018 року вбачається, що Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» перерахувало фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 367 392,69 грн з призначенням платежу «страхове відшкодування згідно акту №АХА2428371, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_6 рахунок №4 від 16.11.18 Без ПДВ» (а.с. 12).

На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в Акціонерному товаристві Страхова група «ТАС» за полісом № АМ/5550136, яким встановлений ліміт відповідальності в розмірі 100 000,00 грн, франшиза 0,00 грн (а.с. 40).

15 січня 2019 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувся до страховика ОСОБА_1 - Акціонерного товариства Страхової групи «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 367 392,69 грн (а.с. 41).

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» направив на адресу ОСОБА_1 претензію про регресні вимоги на суму 267 392,69 грн, в якій вказав, що на підставі заяви від 15 січня 2019 року його страховиком Акціонерним товариством Страхова група «ТАС» відповідно до умов полісу АМ/5510136 15 квітня 2019 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн, та йому необхідно сплатити суму залишку боргу (а.с. 8). Вказану претензію ОСОБА_1 не отримав (а.с. 9-11).

З висновку експерта № 7364 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 641/8376/20, складеного провідним судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Кір`яковим С.О. 31 жовтня 2023 року вбачається, що величина матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ» CL500, номерний знак НОМЕР_1 , VIN # НОМЕР_7 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11 жовтня 2018 року, станом на момент пошкодження складає 176 901,72 грн.

При цьому, вартість матеріального збитку визначена як вартість відновлювального ремонту з урахуванням експлуатаційного зносу замінюваних деталей та втрати товарної вартості. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт склала 33 576,00 грн, необхідних для ремонту матеріалів – 33 226,70 грн, складових, що підлягають заміні при ремонті - 333 633,40 грн, коефіцієнт фізичного зносу - 1-0,67, втрата товарної вартості не розраховувалась. Вартість експертизи -7 036,01 грн (а.с. 124-135).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Прообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18), від 24 лютого 2020 року у справі № 707/2727/18 (провадження № 61-12109св19), від 24 березня 2021 року у справі № 523/3212/19 (провадження № 61-12680св20), від 19 липня 2023 року у справі №758/9052/19 (провадження № 61-12000св22).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»ухвалює вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник.

У випадку, якщо йде мова лише про відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, потрібно застосовувати норми статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу), додатково - приписи статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.

У справі, яка переглядається, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Позивач (який є страховиком потерпілої особи ОСОБА_3 ) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі в сумі 367 392,69 грн, які перерахував для ремонту автомобіля фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 . 

Як встановлено судом, страховиком ОСОБА_1 . Акціонерним товариством Страхова група «ТАС» у межах ліміту відповідальності здійснено виплату відшкодування в розмірі 100 000,00 грн на користь позивача.

Отже, решта суми, що не покрита страховою виплатою, відшкодовується відповідачем.
Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції виходивне з вартості відновлювального ремонту в сумі 367 392,69 грн, а з розміру матеріального збитку, визначеного висновком експерта № 7364 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи з урахуванням фізичного зносу автомобіля в сумі176 901,72 грн.
Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Втім, чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.

У такому випадку розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється згідно із умовами договору і вимогами спеціального законодавства.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 755/518/19, провадження № 61-22992св19.

Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які потерпілий мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому з винної особи підлягає стягненню саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16, провадження № 61-16265св20.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження 61-1819св17) зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля) було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем відшкодовано потерпілій ОСОБА_3 повністю всю суму вартості ремонту автомобіля в розмірі 367 392,69 грн без врахування коефіцієнту фізичного зносу, оскільки це передбачено договором добровільного страхування між ними. Відповідачем не доведено, що розрахунок такої суми здійснений із порушенням умов договору або правил спеціального законодавства, не наведено обґрунтованих заперечень щодо невідповідності вартості зазначених у калькуляції виконаних робіт існуючим на час проведення ремонту цінам. Більш того, висновком автотоварознавчої експертизи, проведеної за клопотанням відповідача, вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ» без урахування коефіцієнту фізичного зносу визначена в розмірі 400 436,10 грн, що є навіть більшою за суму ремонту, розраховану на станції технічного обслуговування та фактично сплачену позивачем (367 392,69 грн), а сума 176 901,72 грн визначена експертом саме у зв`язку із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу (1-0,67).

Суд першої інстанції помилково виходив з відсутності доказів реальної вартості ремонту автомобіля, не врахувавши, що позивачем надані ремонтна калькуляція, рахунок-фактура та платіжне доручення на перерахування коштів фізичній особі-підприємцю, що займається ремонтом автомобілів, які підтверджували здійснення позивачем на момент розгляду справи витрат на відновлення пошкодженого автомобіля потерпілої ОСОБА_3 в сумі 367 392,69 грн.
Приймаючи суму збитку в розмірі 176 901,72 грн, що є вартістю відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу, як граничну суму розміру шкоди, яку повинен був отримати позивач, суд не врахував, що відповідно до статей 22, 1192 ЦК України потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі на момент розгляду справи, тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди має відшкодувати саме реальну вартість витрат на ремонт автомобіля, а не лише завдані його власнику збитки з урахуванням зносу, та той факт, що особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 267 392,69 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які є різницею між витратами на ремонт автомобіля, які сплатив позивач як страхове відшкодування за договором добровільного страхування (367 392,69 грн) та страховим відшкодуванням, отриманим позивачем від страховика відповідача (100 000,00 грн).

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позов та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задоволено, рішення суду в частині розподілу судових витрат також підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судового збору за подання позову в сумі 4010,89 грн та апеляційної скарги в сумі 6016,34 грн, а всього 10 027,23 грн. Натомість витрати на проведення експертизи в сумі 7036,01 грн слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст.ст.367, 368,  ст.374, ст.376, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року – скасувати та ухвалити нове.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 267 392,69 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 10 027,23 грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю.М. Мальований

В. Б. Яцина

Повний текст постанови складено 12 червня 2024 року.