КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10042/2024
Справа № 760/13137/17
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем   України
 
19 червня 2024 року                                                                                     
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                  Кашперської Т.Ц.,
суддів                                       Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря                Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва в складі судді Кушнір С.І., постановлену в м. Київ 12 березня 2024 року за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 
 
в с т а н о в и в :
 
В лютому 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, просив замінити стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 ПАТ «ПроКредит Банк» його правонаступником, а саме ОСОБА_3 . 
Заяву мотивовано тим, що 12 вересня 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва у справі № 760/13137/17 задоволено позов та стягнуто з відповідачів на користь позивача 177988,02 грн. в рахунок погашення позики та 2669,82 грн. судового збору, відповідачами рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та набрало законної сили. 01 вересня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за договором про надання траншу в загальному розмірі 177988,02 грн. 
07 квітня 2021 року головним державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, станом на 09 лютого 2023 року виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 не завершено.
19 жовтня 2022 року ОСОБА_3 та АТ «ПроКредит Банк» було укладено договір поруки № 1, за умовами якого поручитель ОСОБА_3 поручається перед кредитором за виконання всіх зобов`язань позичальника виключно в межах суми 180657,84 грн. як солідарний із позичальником боржник. Умовами договору передбачено, що кредитор не має права вимагати, а у поручителя відсутній обов`язок щодо сплати будь-яких платежів за рамковою угодою та/або кредитними договорами понад суму коштів, обумовлену цим пунктом.
Відповідно до п. 4.8 договору поруки виконання поручителем в повному обсязі своїх зобов`язань, обумовлених цим договором поруки, є підставою для припинення договору застави рухомого майна № FIL.124660-Д31, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. 07 червня 2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 3225.
Відповідно до п. 4.9 договору поруки кредитор зобов`язується в день виконання поручителем своїх зобов`язань за цим договором в сумі, передбаченій п. 2.1 цього договору, вчинити всі необхідні дії, залежні від нього, для припинення обтяження, яке виникло згідно договору застави рухомого майна № FIL.124660-Д31, зокрема, але не виключно, подати до ДП «Національні інформаційні системи» заяву з усіма необхідними документами про припинення обтяження даного автомобіля.
Відповідно до п. 4.10 договору поруки з моменту сплати поручителем суми коштів, обумовленої п. 2.1 цього договору, кредитор не матиме будь-яких майнових, немайнових та будь-яких інших вимог до поручителя, які виникають з Рамкової угоди, кредитних договорів, цього договору та договору застави рухомого майна № FIL.124660-Д31.
Відповідно до п. 4.11 договору поруки з моменту сплати поручителем суми коштів, обумовленої п. 2.1 цього договору, кредитор зобов`язується утриматися від вчинення будь-яких дій щодо звернення стягнення на автомобіль Хечбек-В марки Nissan моделі Juke згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2022 року в справі № 464/903/22.
19 жовтня 2022 року ОСОБА_3 сплатив згідно договору поруки 180657,84 грн. Крім цього, 19 жовтня 2022 року АТ «ПроКредит Банк» підтвердив, що у випадку погашення ОСОБА_5 заборгованості за договором про надання траншу № 104.43527/FW104.676 від 07 червня 2013 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.676 від 07 червня 2013 року, що стягується на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, договором про надання овердрафту № 104.44282/FW104.677 від 07 квітня 2014 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.677 від 07 червня 2013 року, що стягується на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року у справі № 760/13137/17 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_6 на користь АТ «ПроКредит Банк» в загальній сумі 180657,84 грн. у строк до 20 жовтня 2022 року, АТ «ПроКредит Банк» будуть вчинені дії для зняття обтяжень та заборон з предмету застави, а також АТ «ПроКредит Банк» не буде застосовувати залежних від кредитора заходів щодо звернення стягнення на зазначений заставний транспортний засіб, зокрема вчиняти дії щодо виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2022 року в справі № 464/903/22.
Відповідно до п. 3.7 договору поруки кредитор на вимогу поручителя зобов`язаний передати йому копії відповідних договорів і документів, які засвідчують виконаний поручителем обов`язок позичальника та встановлення забезпечення їх виконання. Після сплати поручителем коштів згідно цього договору в сумі 18065784 грн. поручитель набуває в порядку регресу право вимоги до позичальника в сумі 180657,84 грн.
Посилався на зміст ст. 556, 178, 512, 514 ЦК України, ст. 1, 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442, 55 ЦПК України.  
 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року заяву ОСОБА_3 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено, замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 760/13137/17, виданого Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_6 на користь АТ «ПроКредит Банк» в загальній сумі 180657,84 грн., а саме стягувача АТ «ПроКредит Банк» на ОСОБА_3 .
    
Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд дійшов помилкового висновку про можливість заміни стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого документа, зобов`язання за яким припинено в зв`язку з його повним виконанням. На момент подання ОСОБА_3 заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні зобов`язання відповідачів, встановлені рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, було припинено внаслідок належного виконання з його боку поручителем ОСОБА_3 .
Крім того, суд помилково вказує на можливість заміну стягувача у виконавчому листі на підставі виконання поручителем обов`язку. Вважала, що належним способом захисту прав ОСОБА_3 є звернення до суду з позовом про стягнення коштів з боржників в порядку регресу, а не заміна стягувача в виконавчому листі, який наразі виконується в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. 
Вказувала, що суд першої інстанції не дослідив всіх фактичних обставин справи та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 . Судом не було встановлено, чи було передано ОСОБА_3 документи, що підтверджують його право вимоги до ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_3 не було надано до заяви копію відповідного акту приймання-передачі документів.
 
Відзивів на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Із матеріалів справи вбачається, що в липні 2017 року АТ «ПроКредит Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про стягнення кредитної заборгованості, просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 та з ОСОБА_8 як солідарного з ОСОБА_1 боржника заборгованість за договором про надання траншу № 104.43527/FW104.676 від 07 червня 2013 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.676 від 07 червня 2013 року, а саме капітал 134818,09 грн., проценти 20453,84 грн., проценти за неправомірне користування кредитом 15790,18 грн., пеню 6925,91 грн., всього 177988,02 грн. 
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 уклали рамкову угоду № FW104.676 від 07 червня 2013 року, за умовами якої позивач здійснив кредитування відповідача на підставі цього кредитного договору та договору про надання траншу № 104.43527/№ FW104.676 від 07 червня 2013 року від 07 червня 2013 року, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 191033 грн. зі сплатою 18,25 % річних строком на 60 місяців. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_9 було укладено договір поруки № 1.37188-ДП8 від 07 червня 2013 року. 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у ОСОБА_1 утворився та існує перед позивачем борг за кредитним договором № 104.43527/№ FW104.676 від 07 червня 2013 року у сумі 177988,02 грн., що складається з капіталу 134818,09 грн., процентів 20453,84 грн., процентів за неправомірне користування кредитом 15790,18 грн., пені 6925,91 грн., всього 177988,02 грн. 
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за договором про надання траншу № 104.43527/FW104.676 від 07 червня 2013 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.676 від 07 червня 2013 року, в загальному розмірі 177988,02 грн., а також судовий збір в розмірі 2669,82 грн. в рівних частках (а. с. 109 - 113).
 
19 жовтня 2022 року ОСОБА_3 та АТ «ПроКредит Банк» укладено договір поруки № 1, за умовами п. 2.1 якого на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань боржника виключно в межах суми 180657,84 грн. як солідарний із позичальником боржник. Кредитор не має вимагати, а у поручителя відсутній обов`язок щодо сплати будь-яких платежів за рамковою угодою та/або кредитними договорами понад суму коштів, обумовлену цим пунктом. 
Згідно п. 3.7 договору поруки, після сплати поручителем коштів згідно цього договору в сумі 180657,84 грн. поручитель набуває в порядку регресу вимоги до позичальника в сумі 180657,84 грн., причому за кредитором залишається право звернення стягнення на заборгованість з позичальника згідно рамкової угоди та кредитних договорів (а. с. 134 - 136).
19 жовтня 2022 року ОСОБА_3 сплачено на користь АТ «ПроКредит Банк» 180657,84 грн. з призначенням платежу погашення за договором про надання траншу № 104.43527/FW104.676 від 07 червня 2013 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.676 від 07 червня 2013 року.
Відповідно до п. 4.8 договору поруки виконання поручителем в повному обсязі своїх зобов`язань, обумовлених цим договором поруки, є підставою для припинення договору застави рухомого майна № FIL.124660-Д31, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. 07 червня 2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 3225.
Відповідно до п. 4.9 договору поруки кредитор зобов`язується в день виконання поручителем своїх зобов`язань за цим договором в сумі, передбаченій п. 2.1 цього договору, вчинити всі необхідні дії, залежні від нього, для припинення обтяження, яке виникло згідно договору застави рухомого майна № FIL.124660-Д31, зокрема, але не виключно, подати до ДП «Національні інформаційні системи» заяву з усіма необхідними документами про припинення обтяження даного автомобіля.
Відповідно до п. 4.10 договору поруки з моменту сплати поручителем суми коштів, обумовленої п. 2.1 цього договору, кредитор не матиме будь-яких майнових, немайнових та будь-яких інших вимог до поручителя, які виникають з Рамкової угоди, кредитних договорів, цього договору та договору застави рухомого майна № FIL.124660-Д31.
Відповідно до п. 4.11 договору поруки з моменту сплати поручителем суми коштів, обумовленої п. 2.1 цього договору, кредитор зобов`язується утриматися від вчинення будь-яких дій щодо звернення стягнення на автомобіль Хечбек-В марки Nissan моделі Juke згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2022 року в справі № 464/903/22 (а. с. 133).
 
Наведене підтверджується матеріалами справи.
 
Крім того, згідно відкритих даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що в провадженні Солом`янського ВДВС у місті Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_1, за яким стягувачем є ПАТ «ПроКредит Банк», боржник ОСОБА_1 .
                                
Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції керувався ст. 442 ЦПК України, застосував ст. 512, 556 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив із того, що ОСОБА_3 як поручитель виконав усі зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати ПАТ «ПроКредит Банк» боргу в сумі 180657,84 грн. за договором про надання траншу № 104.43527/FW104.676 від 07 червня 2013 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.676 від 07 червня 2013 року, договором про надання овердрафту № 104.44282/ FW104.677 від 07 квітня 2014 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.677 від 07 червня 2013 року, що стягується на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року в справі № 760/13137/17, а тому до заявника перейшли усі права кредитора в цьому зобов`язанні, в тому числі ті, що забезпечували його виконання. Враховуючи, що на час розгляду судом заяви про заміну стягувача у Солом`янському ВДВС у м. Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист у справі № 760/13137/17, слід замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 760/13137/17 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_8 на користь АТ «ПроКредит Банк» в загальній сумі 180657,84 грн., а саме стягувача АТ «ПроКредит Банк» на ОСОБА_3 .
 
Апеляційний суд не може погодитися із даними висновками, виходячи із наступного.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
За частиною першою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
 
У відповідності до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
За змістом статей 442, 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
 
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
 
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
Зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13, Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10, 05 грудня 2018 року в справі 643/4902/14.
 
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
 
Разом із тим, судом першої інстанції не з`ясовано належним чином правової природи договору від 19 жовтня 2021 року № 1, укладеного між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 , яким врегульовано правовідносини поруки, а не відступлення права вимоги.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Так, за умовами п. 2.1 договору поруки від 19 жовтня 2022 року № 1, укладеного ОСОБА_3 та АТ «ПроКредит Банк», на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань боржника виключно в межах суми 180657,84 грн. як солідарний із позичальником боржник. Кредитор не має вимагати, а у поручителя відсутній обов`язок щодо сплати будь-яких платежів за рамковою угодою та/або кредитними договорами понад суму коштів, обумовлену цим пунктом.  
 
Судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що згідно квитанції від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_3 сплачено на користь АТ «ПроКредит Банк» 180657,84 грн. з призначенням платежу: погашення за договором про надання траншу № 104.43527/FW104.676 від 07 червня 2013 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.676 від 07 червня 2013 року (а. с. 133).
 
Тобто доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується, що ОСОБА_3 виконано як поручителем за договором поруки № 1 від 19 жовтня 2022 року зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання траншу № 104.43527/FW104.676 від 07 червня 2013 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.676 від 07 червня 2013 року та фактично виконано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, яким позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за договором про надання траншу № 104.43527/FW104.676 від 07 червня 2013 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.676 від 07 червня 2013 року, в загальному розмірі 177988,02 грн., а також судовий збір в розмірі 2669,82 грн. в рівних частках, що разом складає саме 180657,84 грн. (а. с. 109 - 113).
 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість заміни стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого документа, зобов`язання за яким було припинено в зв`язку з його повним виконанням.
 
Апеляційний суд також звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно встановлено, що ОСОБА_3 як поручитель виконав усі зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати ПАТ «ПроКредит Банк» боргу за договором про надання овердрафту № 104.44282/ FW104.677 від 07 квітня 2014 року, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW104.677 від 07 червня 2013 року, що стягується на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року в справі № 760/13137/17, з огляду на те, що стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту № 104.44282/ FW104.677 від 07 квітня 2014 року в межах вказаної справи не розглядалось.
 
Крім того, за змістом п. 3.7 договору поруки від 19 жовтня 2021 року № 1, укладеного між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 , після сплати поручителем коштів згідно цього договору в сумі 180657,84 грн. поручитель набуває в порядку регресу право вимоги до боржника в сумі 180657,84 грн.
 
Висновки суду першої інстанції про те, що до заявника ОСОБА_3 перейшли усі права кредитора в цьому зобов`язанні, в тому числі ті, що забезпечували його виконання, не ґрунтуються на умовах договору поруки № 1 від 19 жовтня 2022 року і є помилковими.
 
При цьому право вимоги до поручителя ОСОБА_8 , який є солідарним боржником у справі № 760/13137/17, за цим договором будь-яким чином не передавалось, а врегульовано лише регресні вимоги до позичальника ОСОБА_1 , обмежені сумою 180657,84 грн., що також залишено поза увагою суду першої інстанції та задоволено заяву в цілому.
 
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
 
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23) та від 16 листопада 2022 року у справі № 911/3135/20 (підпункт 8.47)).
 
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (підпункт 8.46), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155).
 
Отже, належним способом захисту прав ОСОБА_3 в даному випадку є звернення до суду з позовом про стягнення коштів із ОСОБА_1 в порядку регресу, а не шляхом заміни стягувача у виконавчому листі Солом`янського районного суду м. Києва в справі № 760/13137/17, який наразі виконується в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції відповідно до ч 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, викладені у ній висновки не відповідають обставинам справи, та оскільки вона постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року скасувати і прийняти нову постанову.
Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 20 червня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                 Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                             Фінагеєв В.О. 
 
                                                                                                                        Яворський М.А.