ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4730/24 Справа № 227/3172/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Притуляк С. А. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року                                         м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів:         Бондар Я.М., Корчистої О.І., 
за участю секретаря судового засідання Бортник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 227/3172/23за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чумак Ірина Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2024 року, постановлену у складі судді Притуляк С.А., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Чумак І.М. звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України.
В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є рідним сином заявника, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в бою під час захисту Батьківщини. Заявниця відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 для отримання одноразової грошової допомоги після загибелі сина, заявниця, як того вимагає законодавство, надала усі необхідні документи, однак їй було повідомлено, що у призначені одноразової допомоги їй буде відмовлено, оскільки свідоцтві про народження та усіх наступних документах ОСОБА_2 прізвище вказано як « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ». 
Просила встановити факт що ОСОБА_1 є рідною матір`ю загиблого сина ОСОБА_2 .

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2024 року заяву задоволено, встановлено юридичний факт того, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м.Добропілля Донецької області, є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Добропілля Донецької області.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, у якій просило рішення суду скасувати, в задоволенні заяви відмовити.
В обґрунтування зазначивши, що відповідно до копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з чого можна зробити висновок, що це два різні прізвища. Судом помилково встановлено, що документи, які підтверджують родинний зв`язок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначена одна і та ж особа, що дає достатні підстави вважати про доведеність факту родинних відносин.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що досліджені докази вказують на те, що у вищезазначених документах вказано одну й ту саму особу, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Добропілля Донецької області Україна, прізвище якого під час видачі свідоцтва про народження було записано як « ОСОБА_2 », тобто мається відмінність в одній букві. Факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується долученою копією паспорта заявника серії НОМЕР_1 виданий Добропільським МРВУМВС України в Донецькій області від 07.10.1999 року, та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.11.2023 року, в якому, як вже встановлено судом, невірно вказано прізвище сина заявника. Просила залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та копії паспорта громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 виданого 07.10.1999 року, в графі особливі відмітки зазначено двох її дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.3, 4).
В матеріалах справи міститься копія ID паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виданий 12.03.2020 року (а.с.5).
Також в матеріалах справи міститься копія військового квитка серії НОМЕР_4 виданого 14.04.2009 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-9).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 03.11.2023 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 » (а.с.14).
Також, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть батька ОСОБА_2 , який під час державної реєстрації смерті був записаний як « ОСОБА_9 » (а.с.11).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за тією ж адресою, що і заявник по справі (а.с.4, 10).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Шахівською сільською радою було зроблено актовий запис №73 від 18.08.2023 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 28.08.2023 року (а.с.12).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у документах які підтверджують родинний зв`язок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначена одна і та ж особа, що дає суду достатні підстави вважати про доведеність факту родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбук; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Звертаючись з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_1 посилалась на те, що вона не може оформити право на одноразову грошову допомогу сім`ї загиблого військовослужбовця через помилку у прізвищі померлого сина, що не дає можливість підтвердити родинний зв`язок між нею та померлим.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1 - 12 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Так, ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом першої інстанції було досліджено копію паспорта громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 виданого 07.10.1999 року, в графі особливі відмітки зазначено двох її дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .(а.с.3-4), копіяюID паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виданий 12.03.2020 року (а.с.5), копію військового квитка серії НОМЕР_4 виданого 14.04.2009 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-9).
З огляду на вище викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявник ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були матір`ю та сином.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не спростовують правових висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів та вони були предметом аналізу судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.        

Судді:

Повний текст постанови складено 24.06.2024 р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв