ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/23731/23
Провадження № 33/4820/43/24

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Бачук К.О., Плюти В.С., Цугеля А.В., захисника Уроди О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Уроди О.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а:
Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм підприємства «МОРШИНСЬКА ДУЕТ»,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. 
За постановою суду 26 серпня 2023 року о 23 год. 05 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем, марки «АUDI 100», номерний знак НОМЕР_1 (належність т.з. - ОСОБА_2 ), по вул. Свободи, 7, в м. Хмельницькому у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку в медичному закладі лікарем наркологом, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Урода О.В. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що:
- ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, право на юридичну допомогу;
-протокол складено без участі свідків;
-огляд в лікарні було проведено медичною сестрою, яка поставила у висновку особистий підпис та печатку лікаря ОСОБА_3 ;
-в медичному висновку не встановлено показник проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 ;
-в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, оскільки несправність габаритних вогнів, що стало причиною зупинки, виникла під час руху, а тому він не мав можливості відслідкувати справність всіх світлових приладів;
-у висновку лікаря зазначено, що направлення на огляд видано 23.08.2023, а дата огляду 26.08.2023, чим було порушено норми ч. 4 ст. 266 КУпАП, зокрема двохгодинний огляд з моменту встановлення підстав для його здійснення;
-матеріали справи не містять направлення на проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу; 
Тому, сторона захисту переконана, що відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Уроди О.В., дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції проаналізувавши належним чином доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.
Відповідно до вимог  ст.266 ч.2 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного лікарем-наркологом  за допомогою технічного засобу Драгер, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 0,46 проміле і останній не висловлював будь-яких заперечень щодо такого результату.
Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту доводів захисника ОСОБА_4 , викладених в апеляційній скарзі, та наданих в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що сторона захисту уважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Однак, такі показання сторони захисту спростовуються дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами. 
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 146794 від 27.08.2023 слідує, що 26 серпня 2023 року о 23 год. 05 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем, марки «АUDI 100», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Свободи, 7, в м. Хмельницькому, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку в медичному закладі лікарем наркологом, що підтверджується висновком № 1283 від. 26.08.2023. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою  з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених  ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 .
       Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема: 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager», в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю, поведінка, що не відповідає дійсності, почервоніння обличчя. Результат тесту - 0,46 % проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власноручний підпис;
-направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на спростування доводів захисника про його відсутність;
-висновком лікаря КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради № 1283 від 26.08.2023 ОСОБА_3 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який засвідчує що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
-постановою серії ЕАТ №760817 від 27.08.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Переглянутим судом першої та апеляційної інстанцій відеозаписом зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, марки «AUDI 100», номерний знак НОМЕР_1 , 26 серпня 2023 року, по вулиці Свободи, в місті Хмельницькому та його зупинку працівниками поліції у зв`язку з технічними несправностями автомобіля, а саме несправним лівим заднім габаритом сигналу. Під час перевірки документів поліцейськими було виявлено відсутність у ОСОБА_1 обов`язкового полісу страхування. В ході спілкування, працівник вказав, що від ОСОБА_1 відчутно запах алкоголю пропонує пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, він з початку відмовляється, потім продуває декілька разів, однак продування імітує. Згодом він був доставлений до спеціалізованого медичного закладу, де оглянутий лікарем-наркологом, яка продемонструвала йому герметично запакований мундштук, пройшов тест із використанням газоаналізатору «DRAGER», показник приладу якого виявив наявність в організмі правопорушника алкоголю - 0,46 % проміле. За результатом медичного огляду лікарем – наркологом було надано висновок щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, із висновком лікаря та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів правопорушник погодився.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до КУпАП, зокрема до ст. 266 КУпАП.
За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З огляду на це апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що протокол було складено без участі свідків, оскільки диспозицією  ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія/чи проходження ним огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння. Уданому випадку велася повна та безперервна фіксація подій, а тому залучення свідків є необов`язковою. 
Є безпідставними твердження про проведення огляду медичною сестрою, оскільки з відеозапису убачається, що огляд був здійснений безпосередньо лікарем, а виправлення, допущені в даті висновку є лише технічною опискою і є несуттєвою, зміст та суть цього документу не спотворюють.
Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 , після проходження огляду в медичній установі, роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено його про дату, час і місце судового розгляду складених відносно нього матеріалів, а також в протоколі наявний його підпис, що підтверджує його із змістом протоколу. 
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.
Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.
Зі змісту ч.ч. 1,2 ст. 17 цього ж Закону вбачається, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал)(пункт 17).
Повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам (пункт 18).
Згідно Порядку встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1195, міжповірочний інтервал для законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (далі - міжповірочний інтервал) це проміжок часу або напрацювання між двома послідовними повірками законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, протягом якого метрологічні характеристики такого засобу повинні відповідати встановленим вимогам(пункт 2).
Міжповірочні інтервали за категоріями законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюються Мінекономіки для забезпечення надійних результатів вимірювань протягом визначеного проміжку часу (пункт 3 Порядку).
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік.
На виконання запиту апеляційного суду директор КПН «ХОЗЗНДП» ХОР В.Демчук від 01.02.2024 року № 579 надіслав належним чином завірені копії документів, що стосуються медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведеного 26.08.2023 у медичному закладі за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820 ARРА-0663», які були долучені до матеріалів справи та їм надано оцінку судом апеляційної інстанції, будь-яких порушень щодо застосування вказаного технічного засобу не виявлено.
Так, з даних свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0888 083 23, газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 6820» Зав. № ARРА-0663, виробник «Drager Safety AG & Co, KGaA», Німеччина, яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, вбачається, що він пройшов повірку 04 липня 2023, свідоцтво чинне до 04 липня 2024, тобто на час проведення огляду – 26.08.2023 на стан сп`яніння, міжповірочний інтервал, визначений законодавчо, не сплив, отже експлуатація вказаного засобу вимірювальної техніки здійснювалась працівниками поліції з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах.
Сертифікатом відповідності вимірювальної техніки затвердженому типу серії № UA.TR.039.645 засвідчується, що газоаналізатори Alkotest Drager, які серійно виробляються фірмою «Drager Safety AG & Co. KGaA» Німеччина, система управління якістю виробника повністю відповідає Додатку 6 Технічного регламенту щодо медичних виробів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 №753. 
Як випливає з роз`яснень Директора фармацевтичного забезпечення Міністерства охорони здоров`я України, на звернення Українського медичного центру сертифікації  МОЗ України, щодо можливості реалізації медичних виробів введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів дозволяється тільки в разі, коли вони повністю відповідають вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 № 753, за умови належного постачання, встановлення, технічного обслуговування та застосування їх за призначенням. 
Окрім того, на виконання запиту апеляційного суду надійшли копії документів: декларація про відповідність вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки № СДІ-1434-3ВТ газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 6820» № ARРА-0663, виробник «Drager Safety AG & Co, KGaA», (Німеччина) видана 24.06.2021; декларація про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів, зокрема, щодо газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» видана 20.02.2019 з терміном дії до 07.06.2023.
Згідно з технічними характеристиками газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,02 проміле - у діапазоні від 0 до 0,2 проміле, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0,04 проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 проміле; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,4 проміле.
Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле.
Цифровий показник тесту із використанням приладу «Драгер» у ОСОБА_1 складав 0,46 % проміле у повітрі, що видихається, що відповідно перевищує і міжнародну норму природного вмісту алкоголю у повітрі, що видихається - 0,25 мг на літр повітря, що видихається. 
Більш того, така норма не є природною, а наслідком вживання алкогольних напоїв, зважаючи на те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і не висловив своєї незгоди з його результатами.
З урахуванням викладеного та того, що результат проведеного огляду ОСОБА_1 становив 0,46 % проміле, який навіть із урахуванням похибки перевищує допустиму межу в 0,2 проміле, апеляційний суд вважає доводи сторони захисту, в цій частині, необґрунтованими.
Всі інші доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі та в судовому засіданні були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и л а:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Уроди О.В. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                         Л.М. Кулеша