ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/501/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №691/1447/23 Категорія: 310020000 	Синиця Л. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03 квітня 2024 року                                                        м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Новіков О.М.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15.12.2023  (повний текст складено 15.12.2023, суддя в суді першої інстанції Синиця Л.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

у листопаді2023 року ОСОБА_3  звернулась до суду з позовом у цій справі, мотивуючи про те, що 22.08.2014 між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі у них народилися діти – дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем. 
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 26.09.2023 шлюб між сторонами розірвано.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 змінено прізвище на дошлюбне « ОСОБА_6 ».
Відповідач з 2022 року не бере участі у вихованні та утриманні спільних дітей.  ОСОБА_2 інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому позивач вважає, що він може сплачувати аліменти на рівні визначеної нею суми на кожну дитину щомісячно до повноліття.
За наведених підстав позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання кожної дитини в розмірі по 10 000,00 грн. щомісячно до повноліття дітей. 

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 15.12.2023 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.11.2023 та до досягнення повноліття дитини, а також аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.11.2023 та до досягнення повноліття дитини.
Вирішено питання судових витрат.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач 15.01.2024 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що визначений судом розмір аліментів вдвічі перевищує його доходи, інших доходів він не має, майно у праві власності також відсутнє, на даний час він проживає з батьками похилого віку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Петруніна В.В., вказуючи на те, що відповідач має змогу сплачувати в розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину, наведені ним твердження суперечать дійсності та спрямовані на ухилення останнього від свого обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом № 07 від 21.07.2016 (дані Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 ); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом № 142 від 14.11.2019 (дані Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 ), які відповідно до Витягу № 615 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , разом з позивачем.
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 26.09.2023, яким також визначено місце проживання малолітніх дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з позивачем, яка змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні.
Будь-яких доказів того, що відповідач бере фінансову участь в утриманні спільних дітей матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; ст.182 СК України – при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідач, як батько дітей, зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття - ст.180 СК України. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За наявності між батьками спору щодо здійснення обов`язку утримувати дитину тим з батьків, який проживає від неї окремо та безпосередньо не утримує дитину, суд першої інстанції в цій справі прийшов до вірного висновку про те, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що належним чином враховуватиме інтереси дітей та відповідатиме їх потребам, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших утриманців.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Твердження скаржника про відсутність у нього можливості надавати дитині відповідний розмір утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 
До того ж, матеріали справи не містять доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, що б могло обмежувати його працездатність та унеможливило стягнення аліментів у визначеному судом розмірі.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи скаржника про те, що розмір аліментів має бути визначений в розмірі 1/3 частини його доходів, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів у частці від доходу чи твердій грошовій сумі визначається судом за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. 
У даній справі позивач просила стягувати аліменти на утримання дочок в твердій грошовій сумі, при цьому суд не може вийти за межі позовних вимог та з власної ініціативи визначити спосіб та розмір стягнення аліментів з відповідача, про який не просила позивач.
Слід зазначити, що присудження аліментів у частці від доходу залежать виключно від волевиявлення одержувача та пов`язується з його диспозитивним правом на вибір способу присудження аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі).
Інших доводів у підтвердження помилковості висновків суду першої інстанції у даній справі апеляційна скарга відповідача не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15.12.2023  належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
       Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15.12.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 03.04.2024.

Суддя-доповідач

Судді