Справа № 463/10785/23                                Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 33/811/694/24                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника ОСОБА_1 – адвоката Цап О.Р., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року,
встановив:
постановою Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 14.11.2023 о 16 год. 30 хв. у м.Львові на вул.Б. Хмельницького, 212, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Captiva», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
На таку постанову особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року щодо нього; провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП – у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; про дату і час судового засідання повідомити його і його захисника завчасно; у разі неявки ОСОБА_1 у судове засідання просить розгляд його апеляційної скарги проводити у його відсутності.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, а суддя першої інстанції не дав належної оцінки доказам, що містяться у матеріалах справи. Із інкримінованим йому адміністративним правопорушенням не погоджується.
Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б відображали момент руху та зупинки транспортного засобу під його керуванням. Звертає увагу на те, що автомобіль стоян на паркові протягом тривалого часу. У момент прибуття поліцейських автомобілем не керував, рух не здійснював, а лише знаходився неподалік автомобіля на парковці, тобто жодних функцій водія тим більше у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не виконував.
Вважає, що протокол складено виключно на підставі припущень працівників поліції та поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з якими у нього на місці події мав місце конфлікт, отже пояснення цих свідків, які написані «під диктовку» працівників поліції не можуть бути самостійним належним та допустимим доказом.
Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. А відеозапис події не є безперервним.
Вважає, що із постанови серії ЕАТ №8140/12 від 14 листопада 2023 вбачається, що 14.11.2023 о 16:39 год. апелянт одночасно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та стояв на паркомісці для осіб з інвалідністю.
Заслухавши доводи представника ОСОБА_1 – адвоката Цап О.Р., яка повістю підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Постанова судді, згідно з ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Так, за диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
При цьому, для встановлення наявності в діяннях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню не лише факт перебування особи в стані сп`яніння, а й факт керування особою транспортним засобом, та її відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Вказане правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатися, тобто з моменту запуску його двигуна. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом.
Суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові покликався на те, що матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Captiva», д.н.з. НОМЕР_1 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження факту перебування транспортного засобу автомобіля «Chevrolet Captiva», д.н.з. НОМЕР_1 у русі під керуванням ОСОБА_1 .
Так,  у протоколі про адміністративне правопорушення ААД №568202 від 14 листопада 2023 року та на відеозаписах містяться пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, категорично заперечував даний факт. 
На спростування зазначеного твердження ОСОБА_1 працівниками поліції були долучені пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.11.2023 року, в яких останні зазначили, що бачили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та зачепив припаркований автомобіль (а.с.6, 7), а також пояснення надані ними в судовому засіданні (а.с.54).
Однак, зазначені пояснення апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази в цій справі, оскільки як вбачається з оглянутого апеляційним судом відеозапису, по прибуттю на місце події працівників поліції мав місце конфлікт між ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_3 із застосуванням фізичної сили між учасниками конфлікту, тобто з цього вбачається, що між сторонами склалися неприязні (конфліктні) відносини. 
Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, при цьому судом першої інстанції не спростовано версії того, що свідок ОСОБА_3 міг оговорити ОСОБА_1 , зокрема в тому, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та скоїв ДТП, при цьому жодних пошкоджень іншого транспортного засобу не зафіксовано, про сам можливий факт ДТП встановлено лише на підставі пояснень свідка ОСОБА_3 за обставин наведених в його письмових поясненнях та протоколі про адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що на відеозаписі clip-2.mp4 (01 хв. 09 сек. відеозапису) зафіксована розмова працівників поліції, де один з працівників поліції запитує чи свідки написали пояснення, на що інший працівник поліції відповідає, що один зі свідків нічого не бачив, однак переписав пояснення іншого свідка.
Відповідно до ч.2 ст.272 КУпАП на виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.
Крім цього, суд першої інстанції необґрунтовано поклав в основу прийнятого рішення пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відсутні дані (відповідні розписки) про те, що свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів суду, а тому показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дані ними в судовому засіданні не можуть бути визнані належними та допустимими доказами встановлення обставин події, зокрема в тому що відеозаписами підтверджено.
Крім цього, під час дослідження відеозапису clip-3.mp4 апеляційним судом встановлено те, що працівники поліції в розмові для підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та встановлення обставин події зазначили, що необхідно долучити відеозапис з камер зовнішнього спостереження на паркувальному майданчику за адресою по вул. Б.Хмельницького, 212 у м. Львові, разом з тим, до матеріалів справи такого відеозапису долучено не було, на відеозаписах в матеріалах справи відсутні зафіксовано обставини того, що такий відеозапис є в дійсності та оглядався працівниками поліції (а.с.2). 
Тобто зазначенні докази, у випадку їх долучення до матеріалів справи могли б спростувати будь-які обґрунтовані сумніви в доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Інших доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин наведених в протоколі про адміністративне правопорушення ААД №568202 від 14.11.2023 року до матеріалів справи працівниками поліції не долучено.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що працівник поліції (відеозапис clip-1.mp4 з 06 хв. 30 сек. відеозапису) повідомив ОСОБА_1 , що він має три можливих варіанти: пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, в медичному закладі, або має право відмовитися від проходження огляду.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак законодавством не передбачено права особи, яка керує транспортним засобом відмовитися від огляду на стан сп`яніння
Тобто, проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком, а не правом, оскільки за відмову від огляду настає адміністративна відповідальність.
Отже, поліцейськими при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП та інших підзаконних актів щодо необхідності проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів з подальшим складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, він вважається недійсним.
Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   – задоволити.
Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ