Справа № 128/42/24
Провадження № 22-ц/801/1153/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
10 червня 2024 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М., 
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Куйдана Олега Ігоровича 
на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шевчук Л.П.
у справі № 128/42/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (позивач)
до ОСОБА_1 (відповідач)
про стягнення заборгованості за кредитними договорами, 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2024 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилалось на те, що 04.09.2022 та 08.09.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договори про надання фінансового кредиту № 031756-09/2022, № 07176-09/2022 (відповідно) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписані у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало та надало позичальнику грошові кошти. Натомість відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданих йому кредитів і процентів, нарахованих в строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 
14.04.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладений Договір факторингу № 14042023, відповідно до умов якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитним договором № 07176-09/2022 від 08.09.2022. 
Відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до Договору Факторингу № 14042023 від 14.04.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитними договорами складала: за договором № 07176-09/2022 від 08.09.2022 - 15 600,00 грн., за договором № 031756-09/2022 від 04.09.2022 - 53 350,00 грн.
З вказаних підстав просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 71 950,00 грн., а також понесені позивачем судові витрати. 
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором фінансового кредиту № 07176-09/2022 від 08.09.2022 в сумі 7 800 (сім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, яка складається із: 2 000,00 грн. – сума кредиту, 5 800,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором фінансового кредиту № 03175-09/2022 від 04.09.2022 в сумі 28 175 (двадцять вісім тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, яка складається із: 7 000,00 грн. – сума кредиту, 21 175,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
В решті позовних вимог – відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
18 квітня 2024 року представник відповідача - адвокат Куйдан О.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суд норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В доводах апеляційної скарги посилається на положення Закону України «Про споживче кредитування», зі змінами, що визначають особливості врегулювання простроченої заборгованості споживачів - військовослужбовців та їх родичів на період воєнного стану. Зокрема, цим Законом встановлено тимчасову заборону на врегулювання простроченої заборгованості для захищених осіб та їх близьких осіб на час воєнного стану та протягом 90 днів з дня його припинення. Вважає, що вказані норми Закону щодо нього підлягають застосуванню, оскільки він є сином військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник на території бойових дій під час воєнних дій, що підтверджується відповідними доказами.
Крім того, порушенням процесуального права вважає розгляд судом першої інстанції справи у відсутність відповідача, зазначаючи, що судові виклики направлялись йому адресу зареєстрованого в установленому порядку місця його провадження, проте він не отримував їх у зв`язку з відсутністю адресата. При цьому апелянт посилається на практику Верховного Суду, зокрема, у справах № 500/1912/22, № П811/13/17.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 27 травня 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (71 950 грн), колегією суддів вирішено призначити її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що 08.09.2022 між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №07176-01/2022 шляхом підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W2506.
Окрім того, 04.09.2022 між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №03175-01/2022 шляхом підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W4537. 
Кредитні договори були укладені в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами договорів - п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 2.3, 2.4 товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000,00 грн. (договір № 07176-09/2022) та в розмірі 7 000,00 грн. (договір № 03175-09/2022) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту - кредит. Мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта. Кредити надаються строком на 25 днів, тобто до 02.10.2022 (договір № 07176-09/2022) та до 03.10.2022 (договір № 03175-09/2022). Дата надання кредиту 08.09.2022 (договір № 07176-09/2022) та 04.09.2022 (договір № 03175-09/2022). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом є односторонньою зміною умов договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Кредитні договори підписані позичальником електронним підписом (одноразовим ідентифікатором): W2506 ((договір № 07176-09/2022) та W4537 (договір № 03175-09/2022). Позичальник також вказав свої паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер, номер особистого електронного платіжного засобу тощо.
Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитними договорами, надавши відповідачу кредитні кошти на суму 2 000,00 грн. за договором № 07176-009/2022 та на суму 7 000,00 грн. за договором № 03175-09/2022 шляхом перерахування 08.09.20222 та 04.09.2022 вказаних коштів на картку позичальника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 07176-09-2022 від 08.09.2022, за період з 08.09.2022 до 01.12.2023, у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 7 800,00 грн., в тому числі : 2 000,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 5 800,00 грн. – заборгованість за відсотками. При цьому нарахування відсотків по даному договору з 02.01.2023 зупинено. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 03175-09-2022 від 04.09.2022, за період з 04.09.2022 до 01.12.2023, у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 28 175,00 грн., в тому числі : 7 000,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 21 175,00 грн. – заборгованість за відсотками. При цьому нарахування відсотків по даному договору з 03.01.2023 зупинено. 
14.04.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладений Договір факторингу № 14042023 відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло належні ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до платіжної інструкції №9081 від 14.04.2023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатила ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №14042023 від 14.04.2023 – 828 346,67 грн.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 14042023 від 14.04.2023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 07176-09/2022 від 08.09.2022 на суму 7 800,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. – сума основного боргу за кредитом; 5 800,00 грн. – сума нарахованих процентів (а.с. 22) та за кредитним договором № 03175-09/2022 від 04.09.2022 на суму 28 175,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. – сума основного боргу за кредитом; 21 175,00 грн. – сума нарахованих процентів (а.с. 39).
Позиція апеляційного суду
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в межах сум заборгованості, підтверджених та доведених належними доказами.
Колегія суддів погоджується із таким висновком.
При цьому суми заборгованості чи підстави їх нарахування апелянтом не оспорюються, а рішення оскаржується з підстав його винесення у відсутність відповідача та в зв`язку з тим, що він належить до захищеної категорії, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Перевіривши дані доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про споживче кредитування» (далі – Закон).
Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем ОСОБА_1 не заперечується факт укладення між сторонами в електронному вигляді договорів про надання фінансового кредиту №07176-01/2022 та №03175-01/2022 від 08 вересня 2022 року та 04 вересня 2022 року (відповідно).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд в порушення норм процесуального права розгляну справу у відсутності відповідача, не повідомленим належним чином, є безпідставними.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.
Так, відповідно до статті 187 ЦПК України, суд першої інстанції отримавши з Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 , ухвалою від 05 січня 2024 року відкрив провадження у справі, розгляд якої постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, відповідачеві роз`яснено його право на подання відзиву на позовну заяву у 15-ти денний строк з дня отримання ухвали.
Копія зазначеної ухвали разом із позовною заявою направлена відповідачеві на його зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання, однак поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається врученням йому копії ухвали про відкриття провадження у справі разом із додатками.
Так, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
За таких обставин, відповідач, відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, вважається повідомленим про розгляд справи.
Такий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року в справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23.
Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги про те, що у задоволенні позову слід відмовити, так як до відповідача підлягає застосуванню положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо встановлення тимчасової заборони на врегулювання простроченої заборгованості для захищених осіб та їх близьких осіб на час воєнного стану та протягом 90 днів з дня його припинення.
Закон України «Про споживче кредитування» регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. 
Пунктом 6-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні»), визначено, що під час врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування кредитодавець, новий кредитор, колекторська компанія, фізичні та юридичні особи, залучені на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, додатково зобов`язані дотримуватися додаткових вимог щодо етичної поведінки, зокрема не взаємодіяти за власною ініціативою із споживачем, який у передбачений цим пунктом спосіб повідомив про свою належність до захищеної категорії або щодо належності якого до захищеної категорії у передбачений цим пунктом спосіб повідомили близькі особи такого споживача, його представники, спадкоємці, поручителі, майнові поручителі або треті особи, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію (пункт 1).
Отже, саме під час врегулювання простроченої заборгованості, у період дії воєнного стану в Україні, кредитодавцю належить дотримуватися вимог щодо етичної поведінки.
Разом з тим термін «врегулювання простроченої заборгованості» в Законі вживається в специфічному значенні, яке визначено п. 1 ч. 1 ст. 1 цього Закону. Так, врегулювання простроченої заборгованості це здійснювані кредитором, новим кредитором, колекторською компанією заходи, спрямовані на погашення у позасудовому порядку заборгованості споживача, який прострочив виконання грошового зобов`язання (прострочена заборгованість) за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону. 
Системний аналіз зазначеної норми вказує на те, що врегулювання простроченої заборгованості має місце при вирішенні питань в позасудовому порядку, який визначає собою дії громадян і юридичних осіб з відстоювання своїх прав і захисту охоронюваних законом інтересів, який здійснюється ними самостійно, без звернення до суду. Позасудовий захист цивільних прав характерний тим, що особа може врегулювати всі спірні питання, пред`явивши свої вимоги безпосередньо до особи, що порушила її права чи перешкоджає в реалізації таких прав.
Натомість у даному випадку мова йде про судовий порядок захисту прав позивача (кредитора), оскільки останній висуває до відповідача (боржника) певну матеріально-правову вимогу про поновлення порушеного права пред`являючи позов до суду.
Відтак вірним є висновок суду про наявність підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Щодо судових витрат
По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Куйдана Олега Ігоровича залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05 березня 2024 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.
Головуючий:	І. М. Стадник	
Судді:	Ю.Б. Войтко М.В. Матківська