21.05.24
33/812/268/24
Єдиний унікальний номер судової справи: 490/992/24
Номер провадження: 33/812/268/24 Головуючий у місцевому суді: Демінська О.І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Горенко Ю.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Бараненка Дмитра Володимировича на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 560743 від 03 лютого 2024 року, ОСОБА_1 03 лютого 2024 року о 22 год 18 хв керував транспортним засобом Daewoo Lanоs, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по проспекту Центральному, 157, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер на місці зупинки, а також від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 06 травня 2024 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Бараненко Д.В. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а винесена постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованою та незаконною.
Адвокат Бараненко Д.В. в апеляційній скарзі зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. При цьому, наданий працівниками поліції як доказ відеозапис, не містить фіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Натомість використати алкотестер йому на місці зупинки фактично не пропонували, а відразу зажадали від нього пройти огляд в медичному закладі. 
Вказує на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 звертав увагу суду на те, що він є працівником СБУ, а тому право керування транспортним засобом йому вкрай необхідне для виконання службових завдань. У зв`язку з чим просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, а призначити як покарання лише штраф. Крім того, просив застосувати аналогію права, та застосувати відповідну норму КК України, оскільки у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення ніж передбачено законом.
Звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення не спричинило істотної шкоди громадським або державним інтересам, а також відсутні будь – які обставини, які обтяжують його відповідальність.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Бараненко Д.В. не з`явились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 03 лютого 2024 року о 22 год 18 хв керував транспортним засобом Daewoo Lanоs, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по проспекту Центральному, 157, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер на місці зупинки, а також від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку (а.с.1).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 560743 від 03 лютого 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 03 лютого 2024 року о 22 год 18 хв керував транспортним засобом Daewoo Lanоs, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по проспекту Центральному, 157, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер на місці зупинки, а також від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку (а.с.1);
- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівниками поліції за допомогою спеціальних сигналів був зупинений транспортний засіб Daewoo Lanоs, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Під час перевірки документів у водія були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з чим, працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовився. Також водієві було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, однак водій також відмовився. При цьому факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння не заперечував та зазначав, що з усім згоден (а.с.5);
- у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що підставою проведення огляду є наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан сп`яніння не проводився, через відмову (а.с.3);
- у Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що огляд на стан сп`яніння у медичному закладі проведено не було через відмову ОСОБА_1 пройти такий огляд (а.с.4);
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 560743 від 03 лютого 2024 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 03 лютого 2024 року у водія ОСОБА_1 , саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом.
Так, з відеозапису чітко вбачається, що працівниками поліції за допомогою спеціальних сигналів був зупинений транспортний засіб Daewoo Lanоs, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . При цьому сам водій не заперечував факту керування ним вказаним транспортним засобом, а навпаки з усім погодився. 
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, використати алкотестер йому на місці зупинки фактично не пропонували, а відразу зажадали від нього пройти огляд в медичному закладі спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом. 
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження захисника - адвоката Бараненка Д.В. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.
Згідно довідки УПП в Миколаївській області від 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами отримував (а.с.6).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є працівником СБУ, а тому право керування транспортним засобом йому вкрай необхідне для виконання службових завдань, у зв`язку з чим просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, а призначити як покарання лише штраф суд враховує, однак вважає, що це не може бути безумовною підставою для зміни стягнення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про призначення стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП має кумулятивний та безальтернативний характер, тобто позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковою мірою стягнення, яке не застосовується тільки до осіб, що не має спеціального права.
Будь - яких винятків щодо незастосування вказаного виду стягнення по відношенню до осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, чинний КУпАП не передбачає, як і не передбачає можливості призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом.
Доводи в апеляційній скарзі про те, що у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, натомість діючий КК України має відповідну статтю, а тому слід застосувати аналогію права не заслуговують на увагу суду, оскільки суперечить вимогам ч.4 ст.3 КК України, якою заборонено застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією.
З урахуванням вищевикладеного, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
А тому, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, таким, що відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Бараненка Дмитра Володимировича – залишити без задоволення.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Крамаренко