Справа №578/1042/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - 	
Номер провадження 23-з/816/69/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія   КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,в залі суду в місті Суми розглянувши заяву судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_5, про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 578/1042/23 відносно ОСОБА_1 , якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП,- 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 29.08.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн з конфіскацією тварини - собаки породи вівчарка чорно-оранжевого окрасу по кличці «Вольф». Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто 536,80 грн судового збору. 
Не погодившись з такою постановою суду захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.

07.06.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа про адміністративне правопорушення № 578/1042/23 була передана для розгляду судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_5 
07.06.2024 суддею Сумського апеляційного суду ОСОБА_5 подано заяву про самовідвід в обґрунтування якого суддя зауважувала на тому, що національним антикорупційним бюро України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52021000000000619 від 21.12.2021 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 і ч. З ст. 369 КК України. За версією органу досудового розслідування адвокат ОСОБА_6 , маючи умисел на підбурення особи, справа щодо якої переглядалась Сумським апеляційним судом, до надання неправомірної вигоди суддям, переконала цю особу, що вона знайома з суддями Сумського апеляційного суду, у тому числі з головою Сумського апеляційного суду ОСОБА_4 , та повідомила про необхідність надання неправомірної вигоди для суддів Сумського апеляційного суду, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9, за скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Суддя ОСОБА_5 зауважувала, що в даній справі вона надавала пояснення органам досудового розслідування в якості свідка.
А тому, суддя вважала, що здійснення нею розгляду справи про адміністративне правопорушення №578/1042/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 29.08.2023, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП є неможливим, оскільки будь-який сценарій її вирішення буде викликати сумніви в неупередженості суду, внаслідок чого буде порушено право сторін очікувати від держави справедливий суд.
Враховуючи вищезазначене та виходячи з п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів за якими суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи у тому разі, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви у неупередженості судді суддя ОСОБА_5 вважала, що її заява про самовідвід підлягає до задоволення. 

Будучи відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП, своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду заяви про відвід судді, учасники справи в судове засідання не з`явилась і будь-якого клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи від них не надійшло, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про відвід судді у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява про самовідвід судді ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо обставин, які виключають участь судді в провадженні у справі про адміністративне правопорушення, підстав для відводу/самовідводу і порядку їх вирішення.
Разом з тим, судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).  Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення заяви судді ОСОБА_5 про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини. 
Нормами, про які йдеться мова у КПК є: ст. 75, 76, 80-82, які визначають обставини, які виключають участь судді у розгляді провадження, підстави для відводу та порядок його вирішення, зокрема у разі заявлення самовідводу суддею, якій здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням РСУ від 04.02.2016 № 1, роз`яснено, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства і виступає мірою реалізації завдань справедливого суду (ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013). При цьому, здійснюючи розгляд справ ЄСПЛ констатував, що «…сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків; сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду, що має підґрунтя на певних обставинах» (рішення ЄСПЛ від 26.09.2019 у справі «Іліє проти Румунії» (Ilie v. Romania), заява № 26220/10), тому суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності.

Враховуючи ту обставину, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52021000000000619 від 21.12.2021 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 і ч. 3 ст. 369 КК за фактом підбурення нею ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди суддям Сумського апеляційного суду. При цьому, суддя ОСОБА_5 входила до складу колегії суддів у кримінальному  провадженні відносно ОСОБА_7 , захист якого здійснювала адвокат ОСОБА_6, то дійсно цей факт може викликати сумніви чи побоювання стосовно упередженості судді і породжувати легітимні сумніви щодо безсторонності судді за вказаних обставин.

Таким чином, виходячи з мотивів заявленого суддею ОСОБА_5 самовідводу, будь-який сценарій вирішення порушених в апеляційній скарзі питань, цією суддею, буде викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості суду, внаслідок чого буде порушено право заявників очікувати від держави справедливий суд.

З огляду на викладене, обставини, які були вказані суддею ОСОБА_5 з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, є такими, що виключають її участь в апеляційному розгляді справи з метою дотримання права осіб, які оскаржують судове рішення, на справедливий суд, а тому заявлений відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді ОСОБА_5 про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 578/1042/23 задовольнити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.