Номер провадження: 33/813/1481/24
Номер справи місцевого суду: 521/4549/24 
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 року                                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Мельниченко В.В. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, 
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,6 грн. 
Згідно оскарженої постанови, 04.03.2024 року, ОСОБА_1 , на вул. Мельницькій, 34 в м. Одесі, керував мопедом без номерного знаку, державної реєстрації транспортного засобу, та не маючи права керування таким транспортним засобом. Вказані дії вчинені правопорушником повторно протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП. Відповідно до пункту 2.1а Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ 10.10.2001 року № 1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Не погоджуючись з постановою суду захисник подала апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду, просить скасувати постанову місцевого суду та направити справу на новий судовий розгляд.
Захисник вказує, що місцевий суд не викликав належним чином ОСОБА_1 , чим позбавив останнього на участь у судовому засіданні та подання своїх заперечень, а також скористатися правом на захист, шляхом забезпечення участі захисника. Захисник звертає увагу, що в матеріалах провадження наявна відповідь від магазину «Цитрус», в якому ОСОБА_1 був придбаний мопед, відповідно до якої, керування вказаним мопедом не потребує його реєстрації на наявності посвідчення водія. Звертає увагу, що відповдіно п.1.10 ПДР мопед не відноситься до механічних транспортних засобів, а тому не потребує реєстрації та наявності посвідчення водія, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення. 
Крім того, захисник просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, який пропущений з поважних причин, оскільки після подання апеляційної скарги вперше, в якій вона також просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, вона була повернута постановою Одеського апеляційного суду від 08.05.2024 року, у зв`язку з не долученням до апеляційної скарги копії договору про надання правової допомоги.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про дату та час судового розгляду були поставлені до відома належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. 
З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в умовах воєнного стану відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржена постанова проголошена 04.04.2024 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
При цьому, в матеріалах справи наявна довідка про сповіщення ОСОБА_1 про дату судового засідання о 10 год 03 хв 04.04.2024 року, тобто за дві години до судового розгляду справи, чим фактично позбавляло останнього реалізувати право на участь у розгляді справи.
Захисником ОСОБА_2 копія судового рішення отримана 18.04.2024 року.
Перша апеляційна скарга подана захисником 25.04.2024 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Проте, апеляційна скарга захисника була повернута ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.05.2024 року у зв`язку з невиконанням вимог ст.271 КУпАП, а саме у зв`язку з не долученням до апеляційної скарги витягу з договору про надання правової допомоги.
Вдруге захисник звернулась з апеляційною скаргою 13.05.2024 року засобами поштового зв`язку разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Враховуючи те, що захисником вперше подана апеляційна скарга містила клопотання про поновлення строку, яке апеляційний суд визнає обґрунтованим, однак вказана скарга була повернута апелянту, а також вдруге подану апеляційну скаргу, яка також містить обґрунтоване клопотання про поновлення строку із зазначенням об`єктивних причин, які обумовили його пропуск, обставини, що стали підставою для пропуску строку на подання апеляційної скарги, суд визнає поважними та вважає поновити строк на апеляційне оскарження.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови судді районного суду, апеляційним судом встановлено таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущені порушення під час дослідження матеріалів справи, які потягли за собою постановлення необґрунтованого рішення про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з огляду на таке.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 04.04.2024 року, о 22 год 38 хв, в м. Одесі по вул. Мельницькій, буд. 34, громадянин ОСОБА_1 керував ТЗ мопед, не маючи відповідної категорії на право керування таким ТЗ. Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова за ч.2 ст.126 КУпАП від 17.08.2023 року), що свідчить про порушення водієм п.2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП. До протоколу долучено: відео з відео реєстратора БК471014, довідка про неотримання ОСОБА_1 посвідчення водія; довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення з копією постанови серії ЕАТ №7543329 від 17.08.2023 року. Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.
Судом першої інстанції визнав ОСОБА_1 винуватим за ч.5 ст.126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення згідно санкції зазначеної норми закону.
В основу визнання винуватості ОСОБА_1 судом покладено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 851894; постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7543329; відеофіксація порушення на 1-му диску; довідка УПП в Одеській області, що станом на 04.03.2024 року посвідчення водія на право керування транспортними засобами ОСОБА_1 не отримував.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення. Обставини, викладені в такому протоколі мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, чого в даній справі дотримано не було.
В даній справі, в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №851894, та постанові районного суду зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.2.1а ПДР.
Відповідно до п.2.1а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Тобто, місцевим судом констатовано, що ОСОБА_1 керував механічним транспортним засобом, водії яких зобов`язані мати при собі посвідчення водія.
Водночас, на підтвердження того, яким саме транспортним засобом в розумінні ПДР, керував ОСОБА_1 04.03.2024 року та чи є такий транспортний засіб механічним, його технічні характеристики, уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення та спрямовувала справу до суду, не встановлено. Такі дії не були вчиненні і місцевим судом.
При цьому, з огляду на порушення порядку сповіщення ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду, останній був позбавлений надати місцевому суду свої докази.
Водночас відповідно до долученого захисником до апеляційної скарги технічного паспорту технічного пристрою, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AIMA JOURNEY», який розвиває максимальну швидкість до 55 км/год та має потужність мотору 1200 Вт (1,2 кВт).
Долучену захисником до апеляційної скарги відповідь за №6640 від 15.03.2024 року на ім`я ОСОБА_1 з магазину «Цитрус», апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки остання не засвідчення ні підписом особи, яка її видала, ні печаткою підприємства.
Проте, інших відомостей на підтвердження того, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_1 , окрім зазначення в протоколі того, що це був мопед, відео запису, на якому видно транспортний засіб схожий на мопед, а також технічних характеристик долучених захисником, матеріали справи не містять, а тому апеляційний суд виходить із наявних даних.
Відповідно до п.1.10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Мопед двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Таким чином, мопед можливо віднести до механічного транспортного засобу у тих випадках коли потужність його двигуна потрапляє у діапазон від 3 кВт до 4 кВт.
При цьому, апеляційний суд враховує, що як ПДР (п.12.3), так і Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (зі змінами внесеними згідно з Постановами КМУ №1218 від 10.11.2023) (далі - Положення) передбачають наявність категорій транспортних засобів, до однієї з яких належить категорія А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Відповідно до абз.2 п.3 Положення, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на різні категорії, серед яких А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Зазначена норма передбачає отримання посвідчення водія категорії А1, в тому числі для мопедів та кореспондується з п.1.10 ПДР та п.2.1а ПДР і передбачає отримання власником мопеду, у разі досягнення ним 16-річного віку посвідчення водія, коли цей мопед підпадає під критерії механічного транспортного засобу, тобто має потужність понад 3кВт та зобов`язує його водія мати при собі посвідчення водія.
Судом першої інстанції зазначені обставини перевірені не були, тому суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1  був зобов`язаний мати посвідчення водія на право керування мопедом з потужністю 1,2 кВт, оскільки транспортний засіб, за керуванням якого він був зупинений працівниками УПП в Одеській області 04.03.2024 року, не є механічним транспортним засобом, який вимагає отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а так само і реєстрації такого засобу. 
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. 
Розглядаючи дану справу, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016), в яких Суд, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За наведених обставин, з огляду на пояснення захисника, викладені ним в апеляційній скарзі та долучені до неї докази, а також відсутність інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 механічним транспортним засобом без посвідчення водія та реєстрації транспортного засобу за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, суд приходить до висновку про відсутність таких доказів.
З урахуванням наведеного, встановлені апеляційним судом обставини справи виключають кваліфікацію дії ОСОБА_1 як порушення водієм вимог пункту 2.1а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, постанова суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, тому апеляційна скарга захисника, яка містить вимогу щодо скасування постанови місцевого суду та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

постановив:
 
Поновити захиснику Мельниченко В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Мельниченко В.В. - задовольнити частково.  
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.
Провадження по справі відносно  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду     Р.І. Котелевський