ПОСТАНОВА 
Іменем України

14 травня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 941/1143/23
провадження № 22-ц/4809/610/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі:
  
       головуючого судді – Дуковського О.Л.
       суддів – Голованя А.М., Письменного О.А.
       з участю секретаря - Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2024 року, у складі головуючого судді Шаєнко Ю.В. у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , Петрівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області про встановлення факту,що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи ОСОБА_3 , Петрівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області.
Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що він самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2024 року заяву залишено без задоволення.
ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
Зазначав, що на сьогодні, молодша дитина син ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 , а старша донька ОСОБА_4 проживає разом із ним (заявником) та перебуває на його утриманні та самостійному вихованні.
Вказував, що мати дитини не проживає разом із дитиною та проживає окремо, участі у вихованні чи утриманні дитини не приймає. 
Спір між батьками щодо місця проживання доньки, або будь-який інший спір відсутній. 
У заінтересованої особи відсутні будь-які конфлікти чи перешкоди у спілкуванні з дитиною, або з заявником.
Встановлення даних фактів має юридичне значення для заявника та впливає на його обов`язки як батька та інтереси його неповнолітньої дитини. 
Вказує на те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для облаштування життя та розвитку дитини в безпечних умовах. 
Враховуючи те, що іншим шляхом не можливо підтвердити факт самостійного ним виховання дитини.
Просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним дитини, як єдиним утримувачем дитини без участі матері.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним нормам процесуального законодавства.
Встановлено, що 17.04.2010  між  ОСОБА_2 та заінтересованою особою -  ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого що 17.04.2010  Відділом реєстрації актів цивільного стану Петрвіського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.10).
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2023 шлюб між ОСОБА_2 та   ОСОБА_3 розірвано (а.с.13-15).
За період шлюбу народилися діти: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04.04.2019 року Петрвіським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального упрвління юстиції у Кіровоградській області та  донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 07.09.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Петрвіського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.11,12).
Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 04.09.2023, складеного комісією Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, малолітній - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 04.09.2023 проживав з матір`ю - ОСОБА_3 , а неповнолітня -  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком -  ОСОБА_2   (а.с.16).
В матеріалах справи відсутні відомості про те, що між батьками існує спір щодо виховання та здійснення догляду за неповнолітньою донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції правильно зауважив, що місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.
Матеріалами справи підтверджено, що місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено за згодою його батьків, а саме за зареєстрованим місцем проживання батька та дитини, за адресою: будинок АДРЕСА_1 .
Спірні питання щодо виховання дитини між батьками відсутні та можна вважати, що мати та батько погодилися на те, що донька, яка вже досягла десятирічного віку буде проживати разом із батьком та бути на його утриманні.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
У частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Частиною 2 статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно із ч.ч.1, 2, 4 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
ОСОБА_2 звернувшись із заявою про встановлення факту спільного проживання батька з дитиною, виховання та утримання батьком дитини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як батька, про які він зазначив у заяві. 
Факт проживання дитини разом з батьком беззаперечно підтверджується доказами, наданими заявником, а потреба у додатковому встановленні таких фактів судом не доведена. Утримання дитини батьком є законним обов`язком та не потребує встановлення судом з тією метою, про яку зазначив заявник.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції ,яких доводи апеляційної скарги не спростовують.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення судового рішення (постанови) за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 315, 367, 374, 377, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                      О.Л.Дуковський

Судді                                                                                           А.М. Головань

О.А. Письменний