РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/19580/23
Провадження № 22-ц/4815/449/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
       судді доповідача – Шимківа С.С.,
       суддів:         – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи: 
позивач  – АТ "Сенс Банк",
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_2  – адвокатом Семенюк Марією Олександрівною на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2024 року (ухвалене у складі судді Першко О.О., повний текст рішення суду складено 18 січня 2024) у справі за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

10 жовтня 2023 року Акціонерне товариство "Сенс Банк" звернулося в Рівненського міського суд Рівненської області з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 12 вересня 2018 року ОСОБА_1 уклала з АТ "Альфа Банк" Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631013042.
Відповідно до умов Кредитного договору позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язувалася в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання відповідачем умов Договору остання зобов`язана достроково виконати всі боргові зобов`язання перед позивачем протягом 30 календарних днів з дня отримання від позивача інформації. 
Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту, однак відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 22 січня 2023 року, заборгованість за Кредитним договором становить 73 950 грн. 47 коп. 
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк". Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року
Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором №631013042 від 12 вересня 2018 року в розмірі 73 950 грн. 47 коп.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2024 року позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" заборгованість за Кредитним договором № 631013042 від 12 вересня 2018 року в розмірі 73 950 (сімдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 47 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" судові витрати у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач допустила порушення взятих на себе зобов`язань і враховуючи, що отримані та використані нею кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення отриманої суми кредитних коштів та процентів.
23 лютого 2024 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Семенюк М.О. подано апеляційну скаргу, у якій вона, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове – про відмову у позові.
Апеляційна скарга мотивована недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Вказує, що загальна сума заборгованості разом із усіма відсотками станом на 11.06.2021 року становила 36 512,25 грн. 
Після цього будь-яких витрат по цьому рахунку не було, крім витрат на користь банку, а саме процентів за користування кредитом, витрат на оплату за користування послугою sms-інформування, розрахунково-касове обслуговування основної картки, комісії за обслуговування основної картки, сплати процентів за овердрафт, що підтверджується випискою. 
Навпаки в подальшому відповідачка тільки погашала заборгованість за кредитом.
Отже, сума заборгованості за тілом кредиту, за період часу з 11.06.2021 року по 28.02.2023 року, не могла зрости із 36 243,93 грн. до 71 689,47 грн.
Згідно виписки по рахунку, ліміт кредиту встановлений у розмірі 52 469,94 грн, останнє збільшення кредитного ліміту відбулося 18.07.2022 року до суми у розмірі 52 469,94 грн, а тому заборгованості по тілу кредиту, у розмірі 71 689,47 грн станом на 28.02.2023 року не може бути, оскільки тіло кредиту не може бути більшим за встановлений банком кредитний ліміт.
Таким чином, висновки суду, що сума заборгованості за тілом кредиту, станом на 28.02.2023 року, становить 71 689,47 грн. є безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи.
Не дивлячись на те, що у розрахунку заборгованості за кредитом графа називається "Відсотки за прострочену заборгованість", там фактично відображено нарахування комісій за розрахунково-касове обслуговування основної картки, плати за користування послугою sms-інформування та комісії за обслуговування основної картки.
Відповідно до п. ІІІ Оферти процентна ставка за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропоную встановити у розмірі 26% річних.
Будь-яких інших платежів, зокрема комісій, неустойки сторонами погоджено не було, так як не додано до позову жодного документу, який це підтверджує.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвали нове – яким позовні вимоги задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 538,46 грн, з яких тіло кредиту становить 23 443,23 грн, а заборгованість за відсотками – 6095,24 грн.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Судом встановлено, що 12 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ "Альфа Банк" укладено кредитний договір, шляхом підписання ОСОБА_1 Оферту на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії та Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ "Альфа Банк" на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ "Альфа Банк". 
ОСОБА_1 відкрито кредитний рахунок та встановлено Ліміт Відновлювальної кредитної лінії, зі сплатою 26 % річних.
Факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: випискою по рахунку ОСОБА_1 , розрахунком заборгованості за кредитом, з яких вбачається як використання останньою кредитних коштів так і внесення нею коштів на повернення кредиту (а.с. 8-18).
У зв`язку з порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка, за розрахунком банку, станом на 28 лютого 2023 року, становить 73 950 грн 47 коп., і складається з заборгованості: 41 860 грн 79 коп. - по тілу кредиту; 173 грн 60 коп. - по відсоткам за користування кредитом; 29 828 грн 68 коп. - по простроченому тілу кредиту; 2 087 грн 40 коп. - по відсоткам за прострочену заборгованість. 
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позивачем у справі доведено порушення ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, у зв`язку із чим утворилася кредитна заборгованість, яка, станом на 28 лютого 2023 року, становить 73 950 грн 47 коп., і складається з заборгованості: 41 860 грн 79 коп. - по тілу кредиту; 173 грн 60 коп. - по відсоткам за користування кредитом; 29 828 грн 68 коп. - по простроченому тілу кредиту; 2 087 грн 40 коп. - по відсоткам за прострочену заборгованість. 
ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування розміру кредитної заборгованості, не проведено експертне дослідження за власною заявою, як і не заявлено клопотань про призначення судом судово-економічної експертизи у справі.
Власний розрахунок кредитної заборгованості, здійснений представником  ОСОБА_1  без врахування того, що ОСОБА_1  не вчасно та не в повному розмірі здійснювала погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, а тому розрахунок не відповідає положенням укладеного між сторонами кредитного договору. 
Доводи апеляційної скарги про неправомірне збільшення банком розміру заборгованості з моменту останнього зняття позичальником кредитних коштів, спростовуються положеннями укладеного між сторонами кредитного договору, яким встановлено порядок погашення заборгованості, зокрема сплати відсотків за користування кредитними коштами та включення таких відсотків у тіло кредиту і в подальшому нарахування відсотків на таке збільшене тіло кредиту.

Твердження апелянта про неправомірність включення банком до кредитної заборгованості неустойки, комісій не заслуговують на увагу, оскільки позивачем таких вимог не заявлено. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що АТ "Сенс Банк" просить стягнути з відповідача заборгованість, яка складається з заборгованості: по тілу кредиту; відсоткам за користування кредитом; по простроченому тілу кредиту;  по відсоткам за прострочену заборгованість. 
Доводи апеляційної скарги про неправомірність визначення заборгованості по тілу кредиту у 71 689,47 грн, оскільки тіло кредиту не може бути більшим за встановлений банком кредитний ліміт спростовується положеннями укладеного між сторонами кредитного договору: у паспорті споживчого кредитування сторонами узгоджено максимальну суму кредиту у 200 000 грн (а.с. 5, зворот).
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, зокрема щодо розміру кредитної заборгованості, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
       
       Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_2  – адвокатом Семенюк Марією Олександрівною залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2024 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                           Шимків С.С.

Судді:                                                                  Ковальчук Н.М.

                                                                 Хилевич С.В.