ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 травня 2024 року
справа № 676/997/22
провадження № 51-4984 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                             ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
засудженого                                                           ОСОБА_6 , 
захисника                                                                ОСОБА_7 ,
потерпілої                                                                ОСОБА_8 , 
представника потерпілих                                    ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12021240000000542 від 27 жовтня 2021 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ), раніше судимого: 1) вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2005 року за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 2 місяці, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 01 лютого 2019 року; 2) вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК, 
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за пунктами 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком цього ж суду від 24 листопада 2021 року більш суворим покаранням, що призначено цим вироком, остаточно до відбування призначено ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі.
Задоволено цивільний позов ОСОБА_8 , стягнуто з  ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1 000 000 грн моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням. Задоволено цивільний позов ОСОБА_10 , стягнуто з ОСОБА_6 на користь       ОСОБА_10 1 000 000 грн моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.
За обставин, встановлених у вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 26 жовтня 2021 року, о 22 год 25-40 хв, в    м. Кам`янець-Подільський, перебуваючи поблизу стадіону Кам`янець-Подільської ЗОШ № 7, по вул. Миколи Гордійчука, Хмельницької області , побачив знайому ОСОБА_11 , яка поверталась з роботи додому в напрямку с. Зіньківці Кам`янець-Подільського району, та почав слідувати за нею, з метою вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 , поєднане із сексуальним насильством. За вказаних обставин, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, з метою реалізації зазначеного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, на стежці, що поблизу єврейського кладовища і стадіону Кам`янець-Подільської ЗОШ № 7, неподалік від дороги - вул. Миколи Гордійчука, в м. Кам`янець-Подільський, умисно руками потягнув за капюшон її куртки, та повалив на землю, наніс удар невстановленим в ході слідства предметом в область її голови, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді рани в лобній ділянці зліва, яке по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Далі, ОСОБА_6 , користуючись фізичною перевагою над потерпілою, розпочав вчиняти насильницькі дії сексуального характеру відносно ОСОБА_11 , яка лежала на спині, не пов`язані з проникненням в її тіло та без її добровільної згоди, а саме руками стягнув до стоп ніг останньої джинсові штани та труси, тим самим оголив її нижню частину тіла, в тому числі статеві органи. При цьому, ОСОБА_11 , яка лежала на землі, почала чинити активний опір ОСОБА_6 , який з метою його подолання умисно наніс їй невстановленим в ході досудового розслідування предметом, удар в область носа останньої, спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді синяка в області спинки носа з розповсюдженням на верхнє повіко правого ока, верхнє та нижнє повіка лівого ока, ліву скроневу та лобну ділянки, яке по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_6 , долаючи опір ОСОБА_11 , пальцями своїх рук умисно здійснив стиснення в області підборіддя, руків`я грудини, правої кисті ОСОБА_11 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синяка в області підборіддя, синяка в області руків`я грудини, синяка в області тильної поверхні правої кисті, яке по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Також, ОСОБА_6 , з метою завершення злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_11 , яка в свою чергу продовжувала лежати на спині, поєднане із сексуальним насильством, знаходячись справа від неї, коліном своєї правої ноги умисно прижав кисть правої руки останньої, спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді синяка в області всіх поверхонь першого міжфалангового суглобу 5-ого пальця правої кисті з розповсюдженням на верхній відділ основної фаланги та нижній відділ середньої фаланги, яке по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Тоді ж ОСОБА_6 , продовжуючи перебувати у вказаному вище положенні по відношенню до ОСОБА_11 , діючи умисно, долаючи опір потерпілої, яка оборонялась від сексуального насильства, своєю правою рукою схопив за шию ОСОБА_11 та пальцями вказаної руки стиснув її, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: 3-х садин в області тіла нижньої щелепи зліва на межі з верхнім відділом лівої бокової поверхні шиї, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; 4 синяків на лівій і 3 синяків на правій бокових поверхнях шиї, 1 крововиливу в області кореня язика справа та 1 крововиливу в області кореня язика зліва, 1 крововиливу в області передніх та зовнішніх поверхонь лівої долі щитовидної залози та 1 крововиливу в області передніх та зовнішніх поверхонь правої долі щитовидної залози, крововиливу в області передньо-зовнішніх поверхонь кілець трахеї, крапкових крововиливів в слизову оболонку повік, легеневу плевру та в епікарді, які по ступеню відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та стоять в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 . Внаслідок стиснення ОСОБА_6 шиї ОСОБА_11 , за вищезазначених обставин, остання померла в результаті механічної асфіксії через короткий проміжок часу на місці події.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 04 липня 2023 року вирок місцевого суду залишив без зміни.
Короткий зміст наведених у касаційних скаргах вимог та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , просив скасувати вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року стосовно ОСОБА_6 , призначити новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції. 
На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що ОСОБА_6 в ході допиту під час судового розгляду вказував про: свою непричетність до даного кримінального правопорушення; побиття з боку працівників поліції; їх вказівок щодо надання пояснень на допиті та слідчому експерименті; надання пояснень про вчинення кримінального правопорушення через побоювання повторного побиття; можливість залишків генетичних ознак його букального епітелію на капюшоні ОСОБА_11 після зустрічі з останньою, під час якої він її обіймав, однак, як зазначає захисник, місцевим судом не було взято до уваги:
- що показання під час допиту та слідчого експерименту надані ОСОБА_6 після катування та побиття працівниками поліції; 
- те, що обличчя, тіло та одяг ОСОБА_11 були в крові, однак на вилученому та обстеженому одязі ОСОБА_6 не виявлено крові та генетичних ознак останньої, пошкоджень чи інших слідів, в тому числі на штанині в області правої ноги (правого коліна), а також слідів боротьби, розриву, стискання, пом`ятості, при цьому вилучений одяг був чистий і охайний; 
- що пошкодження на правому коліні ОСОБА_6 могли утворитися внаслідок побиття чи інших протиправних дій з боку працівників поліції;
- коли, хто і чому відбирав зразки шкіри з рани раніше пошкодженої руки ОСОБА_6 .
Крім цього, захисник зауважує, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги те, що згідно з наявним відеозаписом, ОСОБА_6 о 22.40 26 жовтня 2021 року спокійним та повільним рухом іде вулицями міста, одягнений в чистий та охайний одяг, при цьому висновком судово-біологічної експертизи встановлено відсутність крові на одязі та взутті останнього, в той час як згідно висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_11 настала біля 22.30-23.30 26 жовтня 2021 року, а згідно протоколу огляду місця події та трупа, а також доданих фототаблиць встановлено, що обличчя, руки, ноги, одяг, відкриті ділянки тіла були в крові. 
На переконання захисника, особа, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, перебуваючи на близькій відстані від ОСОБА_11 в темну пору доби, здійснюючи дії щодо нанесення їй ударів та зняття одягу, не могла не замаститись в кров останньої, однак, як зазначає захисник, суд апеляційної інстанції, пославшись на те, що одяг та взуття ОСОБА_6 було вилучено пізніше, ніж померла ОСОБА_11 , а також ч. 5 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), не взяв до уваги наведене, при цьому, не погоджуючись такими твердженнями, захисник зауважує, що прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявляти як ті обставини, що викривають, та і ті що виправдовують обвинуваченого. 
Вказує, що незважаючи на показання ОСОБА_6 та клопотання сторони захисту про виправдання у зв`язку з відсутністю в діях події і складу кримінального правопорушення, місцевим судом безпідставно засуджено останнього до покарання у виді довічного позбавлення волі за правопорушення, яке, як зазначає захисник, ОСОБА_6 не вчиняв, а судом апеляційної інстанції такий вирок залишено без змін.
При цьому захисник вважає призначене ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а також несправедливим та незаконним. 
На зазначену касаційну скаргу представник потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 подала заперечення, у яких, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність зазначених у скарзі доводів, просить вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а подану касаційну скаргу - без задоволення. 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні:
- захисник ОСОБА_7 , підтримавши подану ним касаційну скаргу, уточнив вимоги касаційної скарги та просив призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції; 
- засуджений ОСОБА_6 також підтримав касаційну скаргу захисника; 
- прокурор ОСОБА_5 , потерпіла  ОСОБА_8 , представник потерпілих ОСОБА_9 заперечували щодо задоволення касаційної скарги захисника, просили оскаржувані судові рішення залишити без зміни, а подану касаційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК) та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) не є предметом перегляду суду касаційної інстанції. 
Таким чином, при розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із тих фактичних обставин, які встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на сукупності досліджених судом доказів, зокрема на показаннях:
- обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував причетність до інкримінованого кримінального правопорушення та пояснив, що 26 жовтня 2021 року в період часу з 18 по 19 год перебував в м. Кам`янці-Подільському поблизу під`їзду по АДРЕСА_7 , хотів провідати співмешканку та доньку. Не дочекавшись їх, він пішов в центр до ринку, де мав домовитись про роботу. Звідти, він знову повернувся до місця проживання співмешканки, проте, там нікого не було. О 21-22 год біля в`їзду у двір побачив ОСОБА_12 , привітався з нею та обняв її. Вони були знайомі, ОСОБА_11 працювала у магазині «Мрія», де він часто заходив на каву. Запитав ОСОБА_11 чи їй не страшно одній, оскільки вже була темна пора доби, на що остання відповіла, що їй не страшно, так як вона вже звикла ходити цим шляхом. Після цього, ОСОБА_11 пішла додому одна, а він повернувся додому. В цей день він був на лікарняному, мав поріз руки. Наступного дня мати розповіла йому, що ОСОБА_11 вбили, також про це він прочитав у соціальних мережах (фейсбук). На третій-четвертий день після вбивства ОСОБА_11 працівники поліції взяли у нього мазок з рота, а з руки де був поріз - зішкріб шкіри. Через декілька днів його затримали працівники поліції та доставили в опорний пункт в м. Кам`янець-Подільський, по вул. 30 років Перемоги , де працівники поліції його побили, через що він вимушений був зізнатися у вбивстві ОСОБА_11 . Під час досудового розслідування він зізнався у вбивстві ОСОБА_11 тому, що боявся за дитину, через побоювання він також не скаржився на неправомірні дії працівників поліції; 
- потерпілої  ОСОБА_8 (мати загиблої), яка пояснила, що ОСОБА_11 це її старша донька. Обвинуваченого вона знає, оскільки він є пасинком її дядька. Обвинувачений її доньку також знав, але ніяких відносин між ними не було. 26 жовтня 2022 року ОСОБА_11 до 22 год відпрацювала зміну в магазині «Мрія», що у м. Кам'янці-Подільському, по Нігинському шосе, на мікрорайоні. Донька завжди йшла додому одна, без супроводу. Також пояснила, що о 24 год їй зателефонував онук (син загиблої), та повідомив, що ОСОБА_11 немає вдома, після чого розпочали пошуки ОСОБА_11 Шукали у тих місцях, якими ОСОБА_11 ішла додому з роботи. Під час пошуків неподалік вона бачила силует людини схожої на обвинуваченого, одяг на ньому був розхристаний. Вона шукала доньку і на цвинтарі, повз який донька ходила додому, пішла до стадіону і там побачила вбиту ОСОБА_11 , яка була закатована, лежала в крові. ОСОБА_11 була роздягнена до поясу, одяг на грудях був розірваний, голова була в болоті, лежала на спині, її ліва рука була витягнута, голова була повернута до кущів, очі були привідкриті, обличчя побите. Вважала, що саме ОСОБА_6 позбавив життя її доньку ОСОБА_11 . Донька раніше розповідала їй, що обвинувачений часто приходив до неї на роботу, називав її «родичкою», «сестричкою». Підтвердила, що обвинувачений знав якою дорогою ОСОБА_11 поверталася додому з роботи, знав де живе.Стверджувала, що ворогів у ОСОБА_11 не було, як і підстав для її вбивства. Після смерті доньки, обвинувачений до них не приходив. Після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_6 також до них не приходив, але один раз вона ОСОБА_6 бачила, коли останній їхав зі своєю співмешканкою і хвалився, що у нього є донька;
- потерпілого ОСОБА_10 (чоловік вбитої), який пояснив, що 26 жовтня 2021 року до нього зателефонував син, який повідомив, що ОСОБА_11 не відповідає на телефонні дзвінки. О 2 год 30 хв син повідомив, що ОСОБА_11 знайшли вбиту. Вважає, що підстав для вбивства дружини не було. 
Крім того, у суді першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що з ОСОБА_11 вони працювали продавцями в магазині «Мрія» в м. Кам'янці-Подільському. 26 жовтня 2021 року була у одній зміні з ОСОБА_11 . О 22 год 10 хв завершили роботу і ОСОБА_11 пішла додому. Їй відомо, що ОСОБА_11 з роботи завжди ішла додому по вул. Дружби Народів, повз аптеку до магазину «Булка», поблизу котельні, стадіону та кладовища вниз, через кладку і вверх додому. Коли ОСОБА_11 виходила, біля магазину були їх покупці, ніяких конфліктів у загиблої не було.
Суд першої інстанції дослідив і зібрані у кримінальному провадженні письмові докази, серед яких дані:
- протоколу огляду місця події від 27 жовтня 2021 року, згідно з яким: зафіксовано місце вбивства: труп ОСОБА_11 знаходився на відстані 7,9 м від дороги, яка примикає до вул. Миколи Гордійчука, біля стежки, серед дерев; при огляді трупа виявлено тілесні ушкодження: в області нижньої щелепи зліва є три садини, на передній поверхні шиї було одне садно; в області правої ключиці, підборіддя справа, справа в надключичній ділянці є садна овальної форми; волосся в лобно скроневій ділянці справа з слідами крові; на місці вбивства у сумці потерпілої виявлено грошові кошти (2504 грн); вилучено труп ОСОБА_11 та капюшон від куртки потерпілої; під час огляду трупа було вилучено зрізи нігтєвих пластин обох рук ОСОБА_11 , волосся з п`яти ділянок, а також прикраси: з лівого вуха сережку, з шиї два ланцюжки, 2 кулони, з рук 4 кільця з деформацією; 
- висновку судово-медичного експерта № 293 від 27 жовтня 2021 року, згідно з яким, причиною смерті ОСОБА_11 була механічна асфіксія від стискання шиї руками, що підтверджувалося виявленими під час дослідження трупа синяків на бокових поверхнях шиї зліва та справа та крововиливів в органи шиї (язик, долі щитовидної залози, трахея), ознаками смерті, що настала швидко - наявність рідкої крові в порожнинах серця та в просвітах великих судин, гострого венозного повнокров`я внутрішніх органів, дрібних, крапкових крововиливів в слизову оболонку повік, легеневу плевру та в епікарді, набряк головного мозку та легень. Враховуючи характер трупних плям та трупного заклякання, відсутність явищ трупного гниття, смерть ОСОБА_11 наступила одну добу тому від моменту проведення судово-медичної експертизи трупа, а саме: біля 22.30-23.30 год 26 жовтня 2021 року. Тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_11 у вигляді 7-ми синяків на лівій (4) і правій (3) бокових поверхнях шиї, 2-х крововиливів в області кореня язика справа (1) та зліва (1), 2-х крововиливів в області передніх та зовнішніх поверхонь лівої (1) і правої (1) долей щитовидної залози, крововиливу в області передньо-зовнішніх поверхонь кілець трахеї, крапкових крововиливів в слизову оболонку повік, легеневу плевру та в епікарді утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо при стисканні пальцями рук, стоять в причинному зв`язку з настанням смерті і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Заподіяно ряд легких тілесних ушкоджень, в тому числі, у вигляді рани в лобній ділянці зліва, 3-х синяків в області підборіддя, руків`я грудини, на тильній поверхні правої кисті, у вигляді синяка в області спинки носа з розповсюдженням на верхнє повіко правого ока, верхнє та нижнє повіка лівого ока, ліву скроневу та лобну ділянки, у вигляді 3-х садин в області тіла нижньої щелепи зліва на межі з верхнім відділом лівої бокової поверхні шиї, у вигляді синяка на межі передньої поверхні правого плечового суглобу з правою надключичною ділянкою, у вигляді синяка в області всіх поверхонь першого між фалангового суглобу 5-го пальця правої кисті з розповсюдженням на верхній відділ основної фаланги та нижній відділ середньої фаланги. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 будь-яких ознак, які б свідчили про здійснення з нею статевого акту природнім та неприроднім шляхами, виявлено не було. Питання про зґвалтування (або насильницький статевий акт) знаходиться поза компетенцією судово-медичної експертизи. Вказані вище в пунктах 2 (а,б,в,г,д,е,є) тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_11 могли утворитися незадовго перед настанням смерті.Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_11 , вказаних в пунктах 2 (а) можна вказати, що на момент нанесення їх, вона перебувала в горизонтальному положенні, а інші тілесні ушкодження, вказані в пунктах 2 (б,в,г,д,е,є) не мають характерної залежності від положення тіла, а тому вказати його не представляється можливим. Тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_11 у вигляді синяка на тильній поверхні правої кисті та синяка в області всіх поверхонь першого між фалангового суглобу 5-го пальця правої кисті з розповсюдженням на верхній відділ основної фаланги та нижній відділ середньої фаланги, могли утворитися при боротьбі та самообороні. При судово-токсикологічній експертизі зразків крові та шлункового вмісту з трупа ОСОБА_11 наявність етилового (винного) алкоголю не виявлено. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_11 , вказаних в пунктах 2 (а) даного висновку, які стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, і після заподіяння яких здатність до пересування та здійснення активних, цілеспрямованих дій, виключається, після заподіяння інших тілесних ушкодженнях, вказаних в пунктах 2 (б,в,г,д,е,є), здатність до пересування та здійснення нею активних, цілеспрямованих дій, не виключається. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_11 , вказаних в пунктах 2 (а) даного висновку, які стоять в причинному зв`язку з настанням смерті, що при наданні ОСОБА_11 своєчасної та кваліфікованої допомоги, здатність до життя виключається; 
- лікарського свідоцтва про смерть № 2251 від 28 жовтня 2021 року, згідно з яким, причиною смерті ОСОБА_11 була механічна асфіксія внаслідок стискання шиї руками; 
- висновку судово-медичного експерта № 401 від 04 листопада 2021 року, згідно з яким, тілесних ушкоджень характерних для побиття чи катування обвинуваченого під час затримання 04 листопада 2021 у ОСОБА_6 не виявлено. Водночас, на його тілі виявлено тілесні ушкодження у виді двох саден лівої кисті на межі                   1-2 плюсневих кісток та на передній поверхні правого передпліччя в середній третині могли утворитися внаслідок дії нігтів пальців рук, в тому числі при боротьбі і самообороні потерпілої. Сім саден на поверхні правого колінного суглобу могли утворитися внаслідок падіння, приземлення (притискання) на предмети з шороховатою травмуючою поверхнею. У часі, ці тілесні ушкодження утворилися у день інкримінованого злочину (26 жовтня 2021) і відносяться до легких тілесних ушкоджень; 
- додаткового висновку СМЕ № 4 від 20 грудня 2021 року, згідно з яким, враховуючи індивідуальні особливості правої кисті ОСОБА_6 (відсутність нігтьової фаланги першого пальця правої кисті), а також відсутність пів місяцевих саден в області синяків овальної форми на шиї трупа ОСОБА_11 , експерт прийшов до переконання, що стискання шиї потерпілої відбулось правою рукою ОСОБА_6 , а не лівою рукою, як він вказував на експерименті. Цією ж експертизою доведено, що синяки на правому колінному суглобі обвинуваченого ОСОБА_6 утворилися внаслідок притискання ним правої кисті руки потерпілої ОСОБА_11 , на пальцях якої були кільця (їх наявність і деформація зафіксована під час огляду місця події і огляду трупа). Також, експерт виявив на тілі ОСОБА_6 тілесні ушкодження характерні для самооборони та боротьби з потерпілою - тілесні ушкодження на лівій кисті та правому передпліччі; 
- висновку судово-медичної-криміналістичної експертизи, згідно з яким, на шкірі з лобної ділянки голови (клапоть шкіри вилучений з лобної ділянки голови трупа ОСОБА_11 ) є одиночна забійна рана, яка утворилась від різкої одноразової механічної дії ребра і прилеглих до нього пласких бокових граней твердого тупого предмету з обмежуючою травмуючою поверхнею та залишає в рані шкіри сліди 3-х валентного заліза; 
- висновку судово-біологічної (ДНК) експертизи від 03 листопада 2021 року, згідно з яким, на зрізі нігтьової пластини з правої руки трупа ОСОБА_11 виявлено генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, що належать особі чоловічої генетичної статі; 
- висновку судово-біологічної (ДНК) експертизи від 03 листопада 2021 року, згідно з яким, генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами на зрізі нігтьової пластини з правої руки трупа ОСОБА_11 співпали з ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 , і не співпали з зразками інших 34 осіб, причетність яких перевірялось слідчими органами;
- висновку судово-біологічної (ДНК) експертизи від 10 січня 2022 року, згідно з яким, генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні капюшону (об`єкти 2.6) є змішаними і належать двом особам та містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_11 та зразка букального епітелію ОСОБА_6 ;
- висновку судово-біологічної (ДНК) експертизи від 08 листопада 2021 року, згідно з яким, на змивах з лівої руки загиблої виявлено змішані генетичні ознаки клітин з ядрами, які належать більше ніж одній особі, та містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_11 та співпали з ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 .
В основу вироку судом також було покладено і дані з камер відеоспостереження, зазначивши, що: 
- з камер відеоспостереження встановлених за місцем роботи ОСОБА_11 слідує, що потерпіла 26 жовтня 2021 року о 06 год 47 хв прийшла на роботу і о 22 год 11 хв покинула робоче місце; 
- з відеокамер встановлених на аптеці «ДС» по вул. Дружби Народів, 2е , вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 26 жовтня 2021 року о 22 год 17 хв одна пройшла біля аптеки в напрямку вул. Миколи Гордійчука; 
- відеокамери встановлені на ТОВ «Нова Пошта» по вул. Миколи Гордійчука, 33, тобто за 250 м від місця події, зафіксували, як обвинувачений ОСОБА_6 26 жовтня 2021 о 23 год 40 хв рухається від місця події в напрямку магазину «Тано»; 
- відеокамери встановлені на магазині «Тано» по вул. Космонавтів, 1 , що неподалік місця події, зафіксували, як обвинувачений ОСОБА_6 26 жовтня 2021 о 23 год 40 хв рухається від місця події та оглядається;
- відеокамери встановлені на магазині «Тепло» по вул. Нігинське шосе, 63 , зафіксували, як обвинувачений ОСОБА_6 26 жовтня 2021 о 23 год 51 хв рухається від місця події.
Проаналізувавши ці та інші зазначені у вироку докази, та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції дійшов висновку, що їх сукупність свідчить про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що: 
- про сексуальне насильство на місці події вказувала обстановка: тіло вбитої було на спині, нижній одяг (штани, труси) спущений до стоп ніг, блузка на грудях розірвана, статеві органи і груди оголені, що свідчить про сексуальне насильство над потерпілою;
- будь-яких ознак викрадення коштів, виявлених на місці вбивства у сумці потерпілої, не здобуто, що свідчить про те, що вбивство не було пов`язане з корисливою метою;
- на внутрішній поверхні капюшону, вилученого на місці події, експертами виявлені ДНК сліди обвинуваченого, у зв?язку з чим дійшов висновку, що відірваний капюшон і сліди на ньому свідчать, що обвинувачений потягнув потерпілу за капюшон її куртки таповалив на землю;
- вилучені цінності свідчать, що вбивство не було пов`язане з корисливою метою, а 4 кільця з деформацією, у сукупності з висновками СМЕ ОСОБА_6 , свідчать, що обвинувачений коліном притискав випрямлені пальці рук до землі, оскільки на коліні обвинуваченого виявлені сліди залишені кільцями. 
Досліджуючи судово-медичну-криміналістичну експертизу, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 після повалення потерпілої на землю, умисно наніс удар невстановленим в ході слідства предметом (ймовірно металевим) в область її голови, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді рани в лобній ділянці зліва.
Вказав, що висновком СМЕ № 4 від 20 грудня 2021 року доведено, що в ході самооборони і боротьби з ОСОБА_6 . потерпіла ОСОБА_11 спричинила обвинуваченому тілесні ушкодження на лівій кисті та правому передпліччі, при цьому, піднігтєвий вміст потерпілої зберіг на собі генетичні сліди, що походять від ОСОБА_6 , у зв?язку з чим дійшов висновку, що викладене є прямим доказом вини обвинуваченого, який не зміг логічно пояснити, як під нігтями потерпілої знайшли його сліди.
Як зазначено у вироку, викладені експертизи в сукупності з іншими доказами, свідчать, що обвинувачений залишив генетичні сліди на капюшоні, а в ході боротьби і самооборони потерпіла спричинила тілесні ушкодження обвинуваченому і при контактуванні з обвинуваченим залишила в піднігтєвому вмісті та на долоні генетичні сліди ОСОБА_6 .
Також місцевий суд вказав, що висновком судово-медичного експерта № 401 від 04 листопада 2021 року спростовується версія обвинуваченого про те, що він зізнався у вчиненні злочину після фізичних тортур.
На спростування показань ОСОБА_6 в суді про нібито несанкціоноване вилучення у нього слідів шкіри, суд першої інстанції зазначив, що протоколами від 29 жовтня і 15 листопада 2021 зафіксовано факт належного вилучення у  ОСОБА_6 відповідно зразків букального епітелію (слини) та крові, при цьому, на вилученні зразків були всі обов`язкові учасники, в тому числі 15 листопада 2021 був і захисник обвинуваченого, водночас місцевий суд зауважив, що до 03 листопада 2021 року слідчі органи ще не знали хто вчинив злочин, а тому у них не було підстав 29 жовтня 2021 року у незаконний спосіб вилучати частину шкіри ОСОБА_6 .
Враховуючи вищенаведене, доводи касаційної скарги в частині не взяття до уваги судом першої інстанції обставин відбирання зразків шкіри з раніше пошкодженої руки ОСОБА_6 , з огляду на сукупність вищезазначених доказів у цьому кримінальному провадженні, яким судами попередніх інстанцій було надано належну оцінку, в цілому не спростовують висновки судів щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій.
Також місцевий суд зазначив, що під час слідчого експерименту 15 листопада 2021 року ОСОБА_6 з участю захисника, спеціаліста, експерта, конвою та понятих на відеокамеру розповів, як вчиняв вбивство, він вірно вказав на місце вбивства, розповів, що знімав одяг з неї та показав як покинув місце злочину, отже, з участю значної кількості осіб, тобто за обставин що виключали будь-який тиск на ОСОБА_6 , останній зізнався у вчиненні злочину, відтворив обставини його вчинення на місці злочину. 
На спростування показань обвинуваченого в суді, про те, що він відтворював обставини вимушено, побоюючись погроз і тиску, суд першої інстанції зазначив, що такі показання спростовуються відеозаписом вказаного слідчого експерименту, згідно з яким, ОСОБА_6 без будь-якого тиску, добровільно розповідав і показав на місці обставини вчинення ним вбивства.
При цьому місцевим судом було враховано, що в ході санкціонованих негласних слідчо-розшукових дій (НСРД) ОСОБА_6 зізнався співкамернику у вчиненні вбивства, розповідав, що сам задушив потерпілу руками біля стадіону, її речі не забирав.
З висновками місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення погодився і суд апеляційної інстанції. 
Як убачається з ухвали предметом дослідження суду апеляційної інстанції крім іншого, були доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 (які є аналогічними з доводами касаційної скарги) про те, що: 
- при зустрічі з ОСОБА_11 26 жовтня 2021 року ввечері обвинувачений вітався та обіймався з нею, тому на капюшоні її куртки могли залишитися генетичні ознаки його зразка епітелію;
- судом першої інстанції не взято до уваги хто, чому і коли відбирав в  ОСОБА_6 зразки шкіри з рани пошкодженої раніше руки обвинуваченого; 
- показання, офіційний допит та слідчий експеримент були надані ОСОБА_6 та проведені після добового катування, побиття працівниками поліції; 
- обличчя, тіло, одяг померлої ОСОБА_11 були в крові, а на обстеженому, вилученому та оглянутому одязі ОСОБА_6 . крові, генетичних ознак ОСОБА_11 виявлено не було; 
- вилучений одяг в ОСОБА_6 був чистий та охайний, будь-яких пошкоджень та слідів в тому числі на штанині в області правої ноги, правого коліна будь-яких пошкоджень та слідів боротьби, розриву, стискання пом`ятості не було виявлено; 
- пошкодження на правому коліні ОСОБА_6 могли утворитися внаслідок побиття, катувань та інших протиправних дій працівників поліції на опорному пункті поліції; 
- у вимогах захисту про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК, які заявлялися в судовому засіданні 08 грудня 2022 року, було безпідставно відмовлено та незаконно ухвалено обвинувальний вирок.
На спростування вищезазначених доводів суд апеляційної інстанції зазначив, що з висновку судово-медичного експерта № 401 від 04 листопада 2021 року вбачається, що тілесних ушкоджень, характерних для побиття чи катування обвинуваченого станом на 04 листопада 2021 року у ОСОБА_6 , тобто на час первісного контакту обвинуваченого з працівниками поліції, не виявлено, водночас тілесні ушкодження в виді рани на тім`яній ділянці голови та чотирьох рубців на лівому передпліччі були отримані ОСОБА_6 до 04 листопада 2021 року, тобто до первісного контакту обвинуваченого з працівниками поліції. 
При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що станом на 04 листопада 2021 року за наслідками перевірки значної кількості осіб, органами досудового розслідування на підставі проведеної експертизи ДНК була достеменно встановлена причетність ОСОБА_6 до вбивства ОСОБА_11 , що виключало вирішальну роль отримання зізнання ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та відповідно, наведеного обвинуваченим мотиву застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку працівників поліції.
Разом з тим, аналізуючи відеозапис слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 15 листопада 2021 року, апеляційний суд вказав, що йому було роз`яснено право відмовитись від проведення цієї слідчої дії, однак, останній погодився на її проведення, при цьому під час проведення слідчого експерименту були присутні: слідчий, захисник, спеціаліст, судово-медичний експерт, поняті, два представника конвойної служби, а ОСОБА_6 добровільно розповідав обставини вчинення ним вбивства, надав чіткі пояснення, які узгоджуються між собою, на відеокамеру розповів, як вчиняв вбивство, правильно вказав на місце вбивства. 
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з участю значної кількості осіб, тобто за обставин, що виключали будь-який тиск на ОСОБА_6 , останній зізнався у вчиненні злочину, крім того відтворив обставини його вчинення на місці злочину, при цьому будь - якої напруженості, знервованості ОСОБА_6 під час проведення цих слідчих дій, чи тиску на нього з боку працівників поліції чи захисника, із відеозаписів не вбачається, як і не вбачається жодних вказівок ОСОБА_6 з боку працівників поліції щодо відтворення обставин події.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що слідчий експеримент було проведено за добровільною згодою обвинуваченого, жодного фізичного чи психологічного тиску з боку працівників поліції чи захисника під час проведення даних слідчих дій апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим визнав неприйнятними твердження обвинуваченого про те, що він давав зізнавальні показання під тиском працівників поліції та захисника.
Також суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги про те, що виявлені у обвинуваченого тілесні пошкодження на правому коліні утворились від катувань його працівниками поліції, зазначивши, що такі доводи спростовуються даними висновку СМЕ № 401 від 04 листопада 2021 року та додаткового висновку СМЕ № 4 від 20 грудня 2021 року, згідно з якими, тілесних ушкоджень характерних для побиття чи катування обвинуваченого під час затримання 04 листопада 2021року у ОСОБА_6 не виявлено.
Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що садна, виявлені на поверхні правого колінного суглобу ОСОБА_6 , утворилися 26 жовтня 2021 внаслідок притискання ним правої кисті руки потерпілої ОСОБА_11 , на пальцях якої були кільця, що об`єктивно встановлено висновками наведених судово-медичних експертиз, у зв`язку з чим дійшов висновку, що тілесні ушкодження, виявлені у  ОСОБА_6 на правому колінному суглобі утворились ще до його затримання працівниками поліції, їх характер не свідчить про його катування чи побиття, а викриває його у сукупності з іншими доказами у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
При цьому колегія суддів суду апеляційної інстанції зауважила, що за результатами перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_6 , під час апеляційного перегляду провадження про застосування до нього недозволених заходів фізичного, психологічного тиску, катувань електрострумом під час первісних етапів слідства, старшим слідчим першого слідчого відділу з дислокацією в м. Хмельницькому ТУ ДБР ОСОБА_14 за матеріалами кримінального провадження № 6202324001000010, внесеного до ЄРДР 28 березня 2023 року, винесена постанова про закриття кримінального провадження від 01 липня 2023 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, в діях працівників ГУНП Хмельницької області.
З огляду на вищезазначені висновки судів першої та апеляційної інстанцій, є необґрунтованими доводи касаційної скарги захисника в частині надання ОСОБА_6 показань під час допиту та слідчого експерименту після катування працівниками поліції, їх вказівок щодо надання пояснень, а також в частині можливості утворення пошкоджень на правому коліні останнього внаслідок їх протиправних дій. 
На спростування доводів сторони захисту про те, що зразки шкіри у  ОСОБА_6 відбирались із порушеннями вимог КПК, без участі понятих, тому експертні дослідження (ДНК) цих зразків є недопустимими доказами, суд апеляційної інстанції зазначив, що: 
- з матеріалів провадження вбачається, що 29 жовтня 2021 року у ОСОБА_6 , відбирались зразки букального епітелію (слини) та 15 листопада 2021 року відбирались зразки крові, що підтверджується даними протоколів вказаних слідчих дій; 
- з протоколів відібрання біологічних зразків від 29 жовтня 2021 року та від 15 листопада 2021 року вбачається, що вказані слідчі дії проведені на підставі постанов прокурора, а саме: від 28 жовтня 2021 року та від 11 листопада 2021 року. ОСОБА_6 добровільно погодився надати біологічні зразки. Під час відібрання букального епітелію 29 жовтня 2021 року були присутні спеціаліст - криміналіст ОСОБА_15 , та поняті ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а під час відібрання зразків крові 15 листопада 2021 року - лікар ОСОБА_18 , поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , а також був присутній і захисник ОСОБА_20 Протоколи відібрання біологічних зразків від 29 жовтня 2021 року та від 15 листопада 2021 року підписані всіма учасниками даних слідчих дій, в тому числі ОСОБА_6 , його захисником та понятими.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважав, що відібрання біологічних зразків у ОСОБА_6 здійснювалось із дотриманням вимог статей 223, 241, 245 КПК, такі слідчі дії проведені у присутності понятих, а тому порушень під час їх проведення апеляційний суд не вбачав, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для визнання висновків експертів (ДНК), в ході яких досліджувались зразки біологічних середовищ ОСОБА_6 , недопустимими доказами.
Крім цього, суд апеляційної інстанції визнав неспроможною версії сторони захисту про те, що ОСОБА_6 26 жовтня 2021 року з 21 год 45 хв до 23 год 25 хв прямував до свого місця проживання, що, на думку сторони захисту, підтверджується даними відеозаписів з камер спостереження, а тому ОСОБА_6 не міг бути причетним до вбивства потерпілої, смерть якої наступила з 22 год 30 хв до 23 год 30 хв. 
Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що хронологія пересування ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_6 26 жовтня 2021 року після 22 години була об`єктивно та достатньо ретельно встановлена під час досудового розслідування з камер відео спостереження, розташованих на будівлях поблизу місця вчинення злочину, записи яких були отримані слідчим у встановлений КПК спосіб, які повно та без порушень КПК були досліджені судом першої інстанції. 
Як зазначено в ухвалі, з аналізу відеозаписів з камер спостереження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 26 жовтня 2021 року лише після смерті потерпілої ОСОБА_11 покинув місце події та о 23 год 40 хв попрямував до свого місця проживання, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що наведене цілком спростовує версію захисту про те, що під час вбивства потерпілої, ОСОБА_6 постійно перебував у полі фіксації камерами відеоспостереження.
Водночас, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними доводи про те, що виявлені на капюшоні куртки потерпілої ОСОБА_11 зразки епітелію ОСОБА_6 могли утворитись внаслідок того, що останній із нею, вітаючись, обіймався за кілька годин до вбивства, зазначивши, що з висновку судової біологічної експертизи № СЕ - 19/102-21/15540-БД від 10 січня 2022 року вбачається, що біологічні сліди зразку букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_6 були виявлені на внутрішній стороні капюшона куртки (об`єкт 2.6) загиблої ОСОБА_11 , що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, свідчить про доведеність обставин, викладених в обвинуваченні, висунутому ОСОБА_6 в частині того, що під час вчинення злочину він тягнув потерпілу за капюшон куртки, в яку вона була одягнута 26 жовтня 2021 року та відірвав його. 
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважав непереконливими твердження обвинуваченого про те, що він обіймався з ОСОБА_11 при зустрічі, зауваживши, що в такому випадку біологічні сліди ОСОБА_6 мали б залишитися на зовнішній поверхні капюшона, або на самій куртці, проте їх там експертом виявлено не було.
На спростування доводів про відсутність крові потерпілої ОСОБА_11 , на одязі обвинуваченого, те, що одяг, вилучений у обвинуваченого був охайний, без пошкоджень, що свідчить про непричетність ОСОБА_6 до її вбивства, суд апеляційної інстанції зазначив, що вбивство ОСОБА_11 було вчинено 26 жовтня 2021 року, а одяг у обвинуваченого було вилучено працівниками поліції значно пізніше 04 листопада 2021 року, що виключає об`єктивність тверджень захисту про те, що саме цей одяг та взуття було на обвинуваченому в день вчинення злочину.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що такі обставини не дають підстав вважати, що відсутність крові загиблої      ОСОБА_11 на одязі та взутті обвинуваченого      ОСОБА_6 є вирішальним доказом, який може спростувати висунуте йому обвинувачення, або такими, що дають підстави сумніватися в інших здобутих слідством допустимих та належних доказах, що повністю викривають обвинуваченого у вчиненні злочину.
З урахуванням вищенаведеного, доводи касаційної скарги захисника в цій частині є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході касаційного розгляду провадження. 
Що стосується твердження про те, що досудове розслідування проведено неповно, оскільки під час його проведення не досліджувалися обставини зникнення мобільного телефону потерпілої з місця події, що б дало можливість встановити особу, причетну до її вбивства, суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення ч. 5 ст. 40 КПК, дійшов висновку про те, що враховуючи положення ст. 337 КПК місцевий суд розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у межах висунутого обвинувачення на підставі ст. 94 КПК за результатами оцінки зібраних слідством доказів, які слідство у сукупності вважало достатніми, та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини обвинуваченого, з наведенням у вироку докладних мотивів, з якими погодився і апеляційний суд.
Саме з урахуванням вказаного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час досудового слідства було зібрано та судом під час судового розгляду досліджено достатньо доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» у заподіянні умисного вбивства, поєднаного із сексуальним насильством та вчиненого особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за пунктами 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК.
З огляду на зазначене, були відсутні підстави для виправдання ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК. 
З вищенаведеними висновками судів попередніх інстанцій погоджується і Верховний Суд, оскільки вони належним чином обґрунтовані і вмотивовані. 
Водночас, що стосується доводів касаційної скарги про несправедливість призначеного покарання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, відсутність даних які б свідчили про наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. 
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі, місцевий суд обґрунтовано врахував, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин проти життя, здоров`я та проти статевої свободи і недоторканості людини, зваживши при цьому і на зухвалість вчинення злочину та його непоправні наслідки, а також обґрунтовано врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність розкаяння у вчиненому та відшкодування шкоди матері і чоловіку загиблої, у зв`язку з чим не вбачав підстав для його пом`якшення. 
Колегія суддів зауважує, що позбавлення життя людини є наслідком, що має незворотний характер. Це також випливає із законодавчого визначення смерті відповідно до ст. 52 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я», за якою моментом незворотної смерті людини є момент смерті її головного мозку або її біологічна смерть. Втрата життя людини, яке згідно із ст. 3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони, не підлягає відшкодуванню. Життя людини не може бути відновлене через незворотність смерті.
З огляду на вказане, а також дані про особу засудженого, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, справедливим та таким, що не суперечить ст. 65 КК. Таке покарання з огляду на вимоги ст. 50 КК узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та принципами співмірності й індивідуалізації, відповідає основній його меті як заходу примусу. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу на суперечливість доводів касаційної скарги в цій частині, оскільки доводи щодо несправедливості призначеного покарання не узгоджуються з позицією захисника щодо невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК. 
Таким чином, в касаційній скарзі захисника не наведено доводів про допущення судами таких істотних порушень КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, або свідчили про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи спростовували б правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та відповідності призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого. 
З огляду на зазначене, відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог, викладених у касаційній скарзі.
 
Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, авирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року стосовно ОСОБА_6 - без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                              ОСОБА_3