Номер провадження: 33/813/1493/24
Номер справи місцевого суду: 523/3312/24 
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 року                                                                         м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кочмара Владислава Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст судового рішення
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 19.03.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 12.02.2024 о 13.38 керував автомобілем марки «Дача», держномер НОМЕР_1 , біля будинку 52 на вулиці Заболотного в місті Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник Кочмар В.В. в інтересах ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 19.03.2024, закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник зазначив, що:
- 19.03.2024 (помилково зазначено 2023) розглянуто справу, однак в судовому засіданні не було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду;
- лише 16.04.2024 постанова була оприлюднена в ЄДРСР, а повний текст постанови отриманий представником лише 02.05.2024.
В обґрунтування скарги щодо оскарження судового рішення, захисник, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість судового рішення, зазначив про:
- складення адміністративних матеріалів з явними порушеннями діючого законодавства, оскільки на відеозаписах чітко видно, що водій ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, щонайменше чотири рази намагався пройти тест, втім з незрозумілих причин прилад не зміг встановити ступінь алкогольного сп`яніння водія;
- водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що підтверджується наявними відеозаписами;
- вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки є законною лише за наявності двох свідків, у присутності яких така вимога пред`являється та які повинні брати участь у всій процедурі огляду на стан сп`яніння та бути присутніми при складанні протоколу про адміністративне правопорушення;
- протокол про адміністративне правопорушення складено безпідставно та незаконно, оскільки водій погодився на проходження огляду;
- співробітники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Кочмар В.В., будучі належним чином повідомленими про слухання справи, не з`явились, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не надали.
Зогляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП при встановлених обставинах у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи.
При цьому, судом враховано, що за положеннями ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за адміністративним правопорушенням за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).
З урахуванням наведеного, при встановлених обставинах, неявка ОСОБА_1 та захисника Кочмар В.В. у судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.
Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
З матеріалів справи встановлено, що справа розглянута 19.03.2024 за участю захисника Кочмар В.В. в інтересах ОСОБА_1 . 
Матеріали справи не містять протокол судового засідання від 19.03.2024, вступну та резолютивну частину постанови суду від 19.03.2024. Також відсутні в матеріалах справи докази направлення копії постанови суду особі, що притягується до відповідальності.
За інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Суворовського районного суду м.Одеси від 19.03.2024 оприлюднена 16.04.2024.
22.04.2024 захисник Кочмар В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу копії постанови суду, яка виконана 02.05.2024, про що захисник склав відповідну розписку.
11.05.2024 захисник Кочмар В.В. через засоби поштового звязку надав суду апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 19.03.2024, яка серед іншого містить клопотання про поновлення строку.
Отже, апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. 
Разом з тим, конструкція норми, що закріплена в ч. 2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його.
Судом апеляційної інстанції, аналізуючи наведені обставини, враховано, що копія оскаржуваної постанови суду не була направлена судом особі, яка притягається до відповідальності у встановлений законом строк, а, отримавши за самозверненням копію постанови, захисник, не зволікаючи, звернувся до суду з апеляційною скаргою. 
З урахування наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на алкогольне сп`яніння повністю доведена та підтверджується доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 733018 від 12.02.2024, яким зафіксовано, що 12.02.2024 о 13.38 ОСОБА_1 керував автомобілем марки Dacia Logan, держномер НОМЕР_1 , біля будинку 52 на вулиці Заболотного в місті Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 без будь-яких зауважень (а.с.1);
- відеозаписами нагрудних камер поліцейських ПВР 471828, 474588 та відеореєстратора службового автомобіля, якими зафіксовано рух автомобіля Dacia Logan, н.з.  НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та його зупинення працівниками поліції. Під час спілкування у водія працівником поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пояснив, що їде до дому та не заперечував факту вживання алкоголю. Працівниками поліції запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився, зробив чотири спроби, проте аналіз жодного разу результату не дав через недостатню кількість повітря, яке видихав водій. Працівник поліції роз`яснював водію порядок використання газоаналізатора та робив йому зауваження через неправильне використання, зокрема переривання потоку повітря, що видихається. На пропозицію проїхати до медзакладу водій відмовився. Працівником поліції роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, на що ОСОБА_1 просив його відпустити та неодноразово намагався домовитись з працівниками поліції, за що попереджався про кримінальну відповідальність за пропозиції неправомірної вигоди працівникам поліції. Працівником поліції складено матеріали про адміністративне правопорушення, ознайомлено водія з протоколом, відсторонено від керування транспортним засобом, вилучено посвідчення водія та вручено копію протоколу і тимчасове посвідчення;
- довідками старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області Бойко М. щодо ОСОБА_1 про не притягнення його протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП та отримання посвідчення водія 19.09.1996.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 р.І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Пунктом 3 розділу 1 Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння.
За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.
Частиною 6 ст.266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.
Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 . 
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 12.02.2024. 
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Так, переглянуті відеозаписи підтверджують, що водій погодився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, зробив чотири спроби, проте аналіз жодного разу не дав результату не через незрозумілі причини, як зазначає захисник в апеляційній скарзі, а через недостатню кількість повітря, яке видихав водій. Працівник поліції роз`яснював водію порядок використання газоаналізатора та робив йому зауваження через неправильне використання, зокрема переривання потоку повітря, що видихається. На пропозицію п`ятий раз пройти огляд за допомогою приладу Драгер водій не вчиняв жодних дій, після чого працівником поліції було запропоновано проїхати до медичного закладу, на що водій висловив однозначну відмову (відео з камери 471828 у проміжок часу з 24:52 – 25:44 хвилин). Після чого працівником поліції роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, складено матеріали про адміністративне правопорушення, ознайомлено водія з протоколом, відсторонено від керування транспортним засобом, вилучено посвідчення водія та вручено копію протоколу і тимчасове посвідчення.
Відтак, наявний відеозапис відображає послідовність дій поліцейських, відео здійснювалось безперервно та повністю відповідають вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018. 
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Слід зазначити, що само по собі висловлення згоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не свідчить про виконання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій, висловивши згоду на проходження огляду на місці зупинки, фактично не пройшов такого огляду та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медзакладі.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не пройшов в установленому порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та відмовився від проходження огляду у медустанові, його фактична відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта пропорушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема щодо відсутності свідків під час пропозиції пройти огляд, намагання проходження огляду та складення протоколу, суд визнає такими, що не ґрунтуються на правовій основі, з огляду на таке. 
Законом України від 16.02.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» внесено зміни, серед іншого, до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021. Зокрема, частину другу вказаної статті викладено в такій редакції: "Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення".
Слід звернути увагу, що після цих змін до КУпАП, з 17.03.2021 свідки до проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Тобто, працівники поліції мають право проводити огляд на стан сп`яніння без участі свідків, за умови відеофіксації. 
Отже, діючі приписи ст.266 КУпАП вимагають залучення свідків лише в разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису. В даному випадку події, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані за допомогою технічного засобу, матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак залучення свідків не вимагалось.
При цьому, слід зазначити, що КУпАП має вищу силу, аніж постанова Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005, на яку посилається захисник в апеляційній скарзі, а тому поліцейські мали альтернативне право фіксувати подію на камеру або за відсутності такої залучати свідків. 
Доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення прав водію під час складання адміністративного протоколу спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №733018 від 12.02.2024, в якому зазначено: «Г-ну ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено, що розгляд справи відбудеться 12.03.2024 о 10.00 у Суворовському районному суді м.Одеси», про що  ОСОБА_1  розписався без будь-яких застережень та зауважень. Копію протоколу  ОСОБА_1  отримав. При цьому, апеляційний суд зауважує, що вказаний довід апеляційної скарги не спростовує висновку суду першої інстанції про наявність складу та доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів у справі та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. 
При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Кочмара Владислава Васильовича в інтересах  ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Кочмара Владислава Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 І.А. Артеменко