Номер провадження: 33/813/1437/24
Номер справи місцевого суду: 523/2403/24 
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В. Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,
при секретарі Узун Н.Д., 

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Масін Олександр Вікторович на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №733029 від 30.01.2024, ОСОБА_1 26 січня 2024 року близько 12.55 год, рухаючись за адресою: м. Одеса, вул. пров. Селищний, 8/3, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 210994-20», номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху та не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді», номерний знак НОМЕР_2 , результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн. Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись із вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Масін О.В. подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року є незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи, тому просить її скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП не з`ясував всіх фактичних обставин, що мають істотне значення для розгляду справи, та дійшов помилкового висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. п. 12.1, 13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. п. 12.1, 13.1 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.
Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним
Згідно п. 13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №733029 від 30.01.2024, ОСОБА_1 26 січня 2024 року близько 12.55 год, рухаючись за адресою: м. Одеса, пров. Селищний, 8/3, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 210994-20», номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху та не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді», номерний знак НОМЕР_2 , результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 ПДР України.
При цьому, Верховний Суд неодноразово роз`яснював судам, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Також слід зауважити, що Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський в спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Матеріали справи також містять письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких він рухався на транспортному засобі марки «Ауді», номерний знак НОМЕР_2 , з дозволеною швидкістю 15 км/год, за адресою пров. Селищний, 8, зліва в нього врізався автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 . Далі чоловік вийшов із автомобіля забризкав його балоном та втік з місця ДТП. ОСОБА_2 також вказав, що його автомобіль отримав механічні пошкодження заднього бамперу.
При цьому, в судове засідання до апеляційного суду, для підтвердження своїх пояснень ОСОБА_2 за викликом суду не з`явився. 
В письмових поясненнях від 30.01.2024 та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 категорично не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, та зазначає, що він дійсно є власником транспортного засобу «ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 , керування даним автомобілем нікому не передавав, ДТП не вчиняв, жодного конфлікту з ОСОБА_2 не мав. Також вказав, що про нібито вчинення ним ДТП дізнався від працівників поліції.
В судове засідання до апеляційного суду також викликався поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №733029 від 30.01.2024, щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, однак в судове засідання до апеляційного суду поліцейський не з`явився.
Таким чином, в результаті дослідження та оцінки, наявних в матеріалах справи доказів окремо та в їх сукупності, та беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 , який заперечував щодо подій викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами неможливо встановити факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. п. 12.1, 13.1 ПДР, та що саме його дії перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із отриманими транспортним засобом марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , механічними пошкодженнями, які зазначені в схемі місця ДТП.
Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, який без достатніх доказів та при неповному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію Суду у справах «Малофєєва проти росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 ) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, загальними принципами здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури, та враховуючи те, що матеріали справи не містять жодного беззаперечного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 ПДР, апеляційний суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Масін Олександр Вікторович задовольнити.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року скасувати.
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький