РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/12139/23
Провадження № 22-ц/4815/637/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
       судді-доповідача - Шимківа С.С.,
       суддів:         - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи: 
позивач               - ТзОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА",
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року (ухвалене у складі судді Левчук О.В., повний текст рішення складено 11 березня 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовувало тим, що 23.12.2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено договір №405056-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 14 000,00 грн строком на 16 тижнів. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,91359254 процентів за кожен день користування кредитом.
Крім того, 18.02.2022 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ "Про електронну комерцію", згідно умов якої, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 12 000,00 грн, продовживши строк кредиту на 113 днів. Термін дії договору становить до 05.08.2023 року. Однак, всупереч умов кредитного договору та додаткової угоди, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, а саме не здійснює погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 20.06.2023 утворилась заборгованість у розмірі 56 030 грн 06 коп., з яких: заборгованість по прострочених платежах по тілу кредиту 20 778 грн 78 коп., заборгованість по прострочених платежах по процентах - 33 451 грн 28 коп. та заборгованість по прострочених платежах по комісії - 1 800 грн 00 коп. 
Просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 030 грн 06 коп, а також судовий збір в розмірі 2 147,20 грн.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за договором № 405056-КС-002 про надання кредиту від 23.12.2021 року в сумі 56 030 грн 06 коп., з яких: заборгованість по прострочених платежах по тілу кредиту 20 778 грн 78 коп., заборгованість по прострочених платежах по процентах - 33 451 грн 28 коп. та заборгованість по прострочених платежах по комісії - 1 800 грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" витрати по сплаті судового збору в сумі 2 147 грн 20 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки позичальник порушила умови укладеного між сторонами кредитного договору, щодо повернення наданого їй кредиту, на засадах строковості, поворотності, платності, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Не погоджуючись із рішенням суду,  ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі покликається на відсутність належного підписання позичальником кредитного договору, так як саме письмова форма договору позики, внаслідок його реального характеру, є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Вказує, що розмір нарахованих відсотків, а також пені по кредитним договорам: №405056-КС-002 від 23 грудня 2021 року - значно перевищує розмір заборгованості за кредитами.
Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України, з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини п`ятої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (кредитодавець) та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 405056-КС-002, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 14 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (п.1. Договору).
Відповідно до п. 1 Договору, сторонами узгоджено строк кредиту: 16 тижнів; процентну ставку: 0,91359254 в день (фіксована); комісію за надання кредиту: 2100 грн; загальний розмір наданого кредиту: 14000 грн; термін дії договору: до 14.04.2022 року; орієнтовну загальну вартість кредиту: 26 320 грн; орієнтовну реальну річну процентну ставку: 5432,43 процентів (а.с. 13).
Згідно п.2 кредитного договору сторони погодили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Пунктом 3 кредитного договору погоджено графік платежів, згідно якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
18.02.2022 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно умов якої, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 12 000,00 грн, продовживши строк кредиту на 113 днів. Термін дії договору: до 05.08.2023 року. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 1 800, 00 грн.
Договір про надання кредиту №405056-КС-002, а також додаткову угоду до договору № 405056-КС-002 від 18.02.2022 року підписано сторонами в електронній формі, шляхом направлення відповідачці через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатору на її номер телефону НОМЕР_1 .
На виконання укладеного між сторонами Договору про надання фінансового кредиту №405056-КС-002 від 23 грудня 2021 року о 13:41 на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 було перераховано 14 000 грн та,на виконання додаткової угоди до нього від 18.02.2022 року - о 14:30 перераховано 120000 (а.с. 28, 28).
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань за Договором про надання кредиту № 405056-КС-002 утворилася заборгованість у розмірі 56 030,06 грн, з яких 20 778,78 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33 451,28 грн - заборгованість за відсотками, 1800 грн - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 8-12).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності факту належного підписання позичальником кредитного договору не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
У справі, що переглядається в апеляційному порядку встановлено, що 23 грудня 2021 року договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір ОСОБА_1 підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідачка, на веб-сайті позивача, подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав їй за допомогою засобів зв`язку на вказаний номер телефону одноразовий ідентифікатор "G-9542" у вигляді СМС-повідомлення, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору.
ОСОБА_1 була повністю ознайомлена з умовами кредитного договору до його підписання - інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу.
Договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину: без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не міг бути укладений. 
Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21, від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20
Встановивши, що без здійснення вказаних дій ОСОБА_1 кредитний договір не міг бути укладений, цей правочин відповідно до закону за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.
Окрім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору ОСОБА_1 мала можливість скористатися своїм правом, визначеним частиною шостою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", на відкликання, протягом 14 календарних днів, своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. 
Проте вона таких дій не вчиняла, натомість підписала договір та отримала кредитні кошти.
Покликання у апеляційній скарзі на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка передбачає право суду на зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, не підлягає до застосування у спірних правовідносинах, так як позивачем не заявлялися вимоги про стягнення неустойки (пені чи штрафу). 
Місцевим судом обґрунтовано встановлено наявність між сторонами справи правовідносин за договором позики, які позичальником порушено: допущено прострочення грошового зобов`язання у строки встановлені укладеним між сторонами договором, тому позовні вимоги ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 56030,06 грн є обґрунтованими.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.