Номер провадження: 22-ц/813/1722/24 
Справа № 522/7376/22
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
                за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Павлик І.А. 16 травня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який було збільшено, до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення в сумі 48787 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , яку у квітні 2022 року було затоплено із кв. АДРЕСА_2 , власником майнових прав на яку є відповідач. У зв`язку із викладеним, позивачу було нанесено шкоду у розмірі 48 787 грн. Однак, ОСОБА_2 відмовився у добровільному порядку відшкодувати позивачу завдану шкоду, що зумовило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що члени комісії, вказані у Акті про залиття, дійсно були у квартирі відповідача, де було проведено огляд місця, звідки відбувся виток води, та була встановлена причина прориву. Той факт, що ОСОБА_2 не був присутній при складанні Акту, не може бути підставою для висновку про недійсність вказаного Акту, оскільки відповідач, як власник квартири, у ній не проживає, та запросити його для складання Акту у момент прориву крану не вбачалося можливим. Крім того, апелянтом до матеріалів справи додані фотографії та відеозапис щитової, де знаходиться кран відповідача, на якому чітко вбачається підтікання крану.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначає, що наданий позивачем до суду Акт про залиття квартири від 23 квітня 2022 року не відповідає встановленій формі, не містить всіх необхідних реквізитів, оскільки ґрунтується виключно на огляді квартири позивача, без обстеження квартири відповідача, пояснень у якого комісія не відбирала, а тому не може бути належним і допустимим доказом заподіяння саме відповідачем майнової шкоди.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Як вбачається з договору купівлі-продажу майнових прав від 13 січня 2017 року № 2-23-5/32 та додаткової угоди від 11 січня 2019 року, ОСОБА_1 придбала майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є власником майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.38-46).
Згідно акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання або холодного водопостачання, каналізації від 23 квітня 2022 року, складеного комісією у складі: ОСОБА_3 (головного інженера), ОСОБА_4 (інженера з організації експлуатації та ремонту) та ОСОБА_5 (слюсаря-сантехніка), 23 квітня 2022 року в буд. АДРЕСА_4 , було пошкоджено стіну, стелю, нішу з гіпсокартону, а також плінтус біля ніші внизу, причиною залиття стало протікання різьбового з`єднання відсікаючого крана в квартирі АДРЕСА_2 .
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Отже, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».
Дослідивши акт про залиття, який міститься у цій справі як письмовий доказ, колегія вважає, що істотних порушень, які б могли свідчить про його неправомірність або нечинність, матеріали справи не містять.
Так, він складений комісією ЕК «Жемчужний Квартал» у складі: ОСОБА_3 (головного інженера), ОСОБА_4 (інженера з організації експлуатації та ремонту) та ОСОБА_5 (слюсаря-сантехніка), яка обслуговує житловий будинок, у якому сталося залиття квартири, які і підписали його; затверджений відповідною посадовою особою - ОСОБА_6 .
У акті зазначено: про дату залиття 23 квітня 2022 року та про звернення у зв`язку з цим мешканця квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 ; виявлені при візуальному обстеженні пошкодження по кожному приміщенню затопленої квартири; причина залиття; висновки і рекомендації комісії.
У акті дійсно не мається відомостей, що при огляді затопленої квартири позивача був присутній відповідач ОСОБА_2 , але за з`ясованими обставинами встановлено, що останній на час залиття не проживав у вказаній квартирі, що не спростовано відповідачем.
Отже, Акт залиття від 23 квітня 2022 року був складений викликаними працівниками ЕК «Жемчужний Квартал» одразу після залиття та після усунення причин, що до нього призвели, складений компетентною комісією, а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що він містить будь-яку неправильну чи неправдиву інформацію.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначає, що зафіксовані у Акті про залиття відомості є такими, що не відповідають дійсності, зокрема відповідач зазначає, що його квартира розташована на 25 поверсі будинку, тоді як квартира знаходиться на 23 поверсі.
Колегія суддів зауважує, що матеріали справи містять пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що комісія ЕК «Жемчужний Квартал» у день залиття оглянула квартиру АДРЕСА_5 , яка розташована безпосередньо над квартирою позивачки, і не виявила там протікань, після чого звернулася у квартиру АДРЕСА_2 , де і було виявлено протікання та складений акт затоплення. 
Наголошуючи на своїй відсутності при складанні акту, ОСОБА_2 не зазначив, яким чином його мали запросити, враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є м. Херсон, яке станом на день аварії – 23 квітня 2022 року, знаходилось у тимчасовій окупації. Відтак, запросити ОСОБА_2 як власника квартири, з якої відбулось залиття, для складання акту, позивач та комісія не мали об`єктивної можливості.
Аналогічно не спростованим жодним доказом з боку відповідача є той факт, що працівникам ЕК «Жемчужний Квартал» дійсно було надано доступ до належної йому квартири АДРЕСА_2 , після огляду якої було встановлено причину протікання та складений акт про залиття.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що складений акт відповідає за формою та змістом вимогам, визначеним наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», оскільки в ньому зазначені всі відомості: дата та місце складання, члени комісії, місце залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, причини залиття.
Відповідач, зі свого боку, не спростував відомостей, викладених у акті, а лише бездоказово заперечував проти них, що робить його доводи у цій частині неспроможними.
На підтвердження розміру матеріального збитку ОСОБА_1 надано Висновок експерта від 23 вересня 2022 року № 10/22, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, що виник внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , складає 48787 грн.
Для проведення вказаного дослідження експертом було використано акт комісійного обстеження від 23 квітня 2022 року, який визнаний судом апеляційної інстанції належним доказом у справі.
Доводи суду першої інстанції про те, що Висновок експерта складено 23 вересня 2022 року, тобто через п`ять місяців після залиття квартири позивача, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки при зіставленні пошкоджень квартири, виявлених експертом, та пошкоджень, встановлених Актом про залиття, вбачається їх ідентичність, тобто інших пошкоджень, ані ж встановлених Актом від 23 квітня 2022 року, експертом виявлено не було.
Згідно з пп. 5.1 п. 5 розд. 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень тільки будівельно-технічна експертиза достовірно, справедливо, достатньо та належно може зазначити, яка шкода була завдана в результаті залиття квартири.
Згідно ст. 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).
Згідно ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Таким чином, долучений позивачем до матеріалів справи Висновок експерта від 23 вересня 2022 року № 10/22 є належним доказом, який підтверджує факт спричинення позивачу матеріальної шкоди у розмірі 48787 грн. 
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши оцінку поданим сторонами доказам, як в цілому, так і кожному окремо, доходить висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, та необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 48787 грн. матеріальної шкоди.
Щодо судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при подачі позовної заяви просила суд здійснити розподіл судових витрат, у тому числі витрат на адвокатську допомогу.
При цьому на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було надано Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 22 травня 2022 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера від 23 травня 2022 року на суму 10500 грн.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами ч. 1, 2, 5, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У даному випадку, ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір на правову допомогу та платіжний документ про оплату таких послуг.
Акту приймання-передачі наданих послуг та детального розрахунку таких витрат матеріали справи не містять.
Аналіз ч. 2 ст. 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Таким чином, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Відповідний правовий висновок міститься у постанова Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі № 161/20630/18.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, часу розгляду справи, колегія суддів доходить до висновку про те, що витрати на правову допомогу, понесені позивачем, мають бути відшкодовані ОСОБА_2 у сумі 7000 грн.
При вищевказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із юридичною природою спірних правовідносин і закон, що їх регулює, у зв`язку із чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2023 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, - 

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2023 року - скасувати.
Постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 48787 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 06 червня 2024 року.
                                       
Судді Одеського апеляційного суду                                        С.О. Погорєлова

       А.П. Заїкін 

       О.М. Таварткіладзе