ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/6301/23		
Провадження № 22-ц/821/702/24		
категорія: 304090000      	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,  
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
учасники справи:        
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Годік Л. С., 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 16.10.2018 з метою отримання кредиту у АТ КБ «Приватбанк» підписала Заяву б/н. 
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Зазначав, що при укладанні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.
Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, згідно яких обслуговується відповідач.
Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, а також підтверджується копією паспорту споживчого кредиту.
Виконання договору відповідачем вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.
Зазначає, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в кінцевому розмірі 37000 грн.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за вказаним Договором виконало, а саме відповідачу було надано можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Між тим, відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 13.11.2023 сформувалась заборгованість у розмірі 44814,02 грн, яка складається з: 36404,71 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8409,31 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.10.2018 у розмірі 44814,02 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 36404,71 грн за Кредитним договором б/н від 16.10.2018 та судові витрати у вигляді судового збору 2180,48 грн.
В задоволені решти вимог - відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що відсутні підстави вважати, що при укладенні Договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк. 
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 08.03.2024, АТ КБ «ПриватБанк», вважаючи рішення суду в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом в розміі 8409,31 грн таким, що прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом в розмі 8409,31 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
Судові витрати покласти на відповідача.
Зазначає, що безпосередньо в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківских послуг від 14.02.2023, підписаній відповідачем, зазначено основні умови кредитування: п. 1.2 основні умови кредитування: тип кредиту – відновлювальна лінія, сума кредитного ліміту; п. 1.3 процентна ставка: 42,0% річних для карт Універсальна, 40,8% річних для карт Універсальна Gold; п. 1.4 порядок повернення кредиту, де зазначено, зокрема розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менш ніж 100 грн щомісячно; 10% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення); п. 1.5 наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 84% для карт Універсальна, 81,6% для карт Універсальна Gold.
Вважає, що всі істотні умови кредитування узгоджено в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківских послуг від 14.02.2023, яка підписана відповідачем, тому підлягають стягненню відсотки за користування кредитом.
Місцевим судом не враховано, що використання коштів відповідачем розпочалося одразу після підписання заяви 14.02.2023, до цієї дати відповідач кредитом не користувалась і заборгованості не мала. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 89-90).
Згідно копії Анкети-заяви № б/н від 16.10.2018 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 25).
В Заяві, яка додана Банком до позовної заяви, містяться персональні дані ОСОБА_2 , процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання (а.с. 25).
Згідно із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківских послуг від 14.02.2023, де сторони, зокрема, погодили тип кредитної лінії (відновлювальна), відсоткову ставку 42,0% річних для карт Універсальна, 40,8% річних для карт Універсальна Gold; тип процентної ставки – фіксована, розмір мінімального обов`язкового платежу (5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, 10% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення) (а.с. 26-35).
Також Банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виписку по рахунку боржника ОСОБА_2 (а.с. 9-22, 38-85).
Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним Кредитним договором станом на 13.11.2023 у ОСОБА_2 сформувалась заборгованість у розмірі 44814,02 грн, яка складається з: 36404,71 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8409,31 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 7-8).
Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_2 16.10.2018 – старт карткового рахунку, 16.10.2018 – встановлення кредитного ліміту – 0,00 грн, 14.02.2023 – 300 грн, 14.02.2023 – 37000 грн, 05.06.2023 – 37000 грн, 16.06.2023 – 37000 грн, 27.06.2023 - 37000 грн, 04.07.2023 – 0,00 грн (а.с. 23).
Згідно із довідкою Банку, ОСОБА_2 було надано такі кредитні картки: № 4149439003568197 від 16.10.2018, термін дії 09/22 (Універсальна), № НОМЕР_1 від 10.12.2020, термін дії 10/24 (Універсальна з індивідуальним дизайном), № НОМЕР_2 від 14.02.2023, термін дії 01/27 (Універсальна Gold) (а.с. 24).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між АТ «ПриватБанк» Ковальчук С. з підстав зняття останньою кредитних коштів із банківської карти, отриманої згідно Анкети-заяви від 16.10.2018.
При цьому, в апеляційній скарзі Банк зазначав, що незгодний із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в стягненні відсотків за користування кредитом у розмірі 8409,30 грн, в іншій частині Банк просив залишити оскаржуване рішення без змін.
Тобто, АТ КБ «ПриватБанк» рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» 36404,71 грн забогованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому рішення суду в цій частині не переглядається.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким вимогам не відповідає, виходячи з наступного.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження №6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому, з огляду на зміст ст. ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 16.10.2018 ОСОБА_1 піпідписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
В Заяві, яка додана Банком до позовної заяви, містяться персональні дані ОСОБА_2 , процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.
Разом з тим, 14.02.2023, відповідач ОСОБА_2 підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг де сторони узгодили умови щодо кредитного ліміту, строку кредитування, процентну ставку базову та процентну ставку, яка нараховується у випадках неналежного виконання Умов та правил надання послуг, в зв`язку з чим твердження суду першої інстанції про відсутність у підписаній позичальником Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг умов щодо процентної ставка є помилковим.
Відтак зазначені умови кредитування мають виконуватись позичальником належним чином.
Отже, оскільки було встановлено і не оскаржено те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не були повернуті, а відповідач підписанням заяви у якій зазначені процентна ставка, погодився з умовами кредитування, тому є підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками.
Щодо розміру заборгованості за простроченими відсотками, то слід зазначити наступне.
Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку підписана ОСОБА_2 16.10.2018, а заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг лише 14.02.2023.
Разом з тим, із довідки про зміну умов кредитування, розрахунку заборгованості вбачається, що до 14.02.2023 у ОСОБА_2 кредитний ліміт становив 0,00 грн, була відсутня заборгованість та не нараховувались відсотки. 
Із розрахунку заборгованості вбачається, що після 14.02.2023 у відповідача з`явилась заборгованість, зокрема за відсотками за користування кредитним коштами, проте їх нарахування здійснювалось відповідно до умов зазначених в заяві про Умови та правила наданих послуг, яка підписана відповідачем. 
Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано.
Крім того, до позову Банком додано виписку по рахунку боржника ОСОБА_3 .
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та є підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і податкових документах.
Апеляційний суд дослідив вказані докази у їх сукупності та встановив, що зокрема, із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунком відповідача чітко вбачаються всі операції по зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості та погоджується із зазначеним позивачем розміром заборгованості за простроченими відсотками у сумі 8409,31 грн.
За таких обставин рішення місцевого суду відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови в стягненні із ОСОБА_2 заборгованості за простроченими відсотками з одночасним ухваленням нового судового рішення про задоволення позову Банку в цій частині.
В решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року не переглядалося.
Судові витрати у відповідності до ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приват Банк» у розмірі сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Із матеріалів справи вбачається, що при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн, а при подачі апеляційної скарги – 4026 грн.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено, слід змінити порядок розподілу судових витрат, стягнувши з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подачу позову в розмірі 2684 грн, а також за подачу апеляційної скарги – 4026 грн, а всього 6710 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_3 , про стягнення заборгованості в розмірі 8409,31 грн та судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 16.10.2018 у розмірі 8409,31 грн, яка складається із заборгованості за простроченими відсотками.
Стягнути із ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 6710 грн.
В решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року року не переглядалося.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 08 травня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко